ERDÉLY MADARAI 9^ 



him, mert a szarkánál kisebb volt) néhány szarkától üldöztetve, rögtön 

 megfordult, egyet megfogott s vele együtt a földre esve szerte tépte és 

 részint megette. A többi szarkák, ahogy a veszedelmet észrevették, 

 pillanatilag hallgatva eltűntek. 



KÁNYÁK. 

 20. FALCO BUTEO (Buteo communis Lesson.) 



EGERÉSZ KÁNYA. 



Gyakori. Majd minden nagyobb erdőkben fészkezik, de nem nagy 

 számmal. A bugjákon nyárban mindenütt láthatni. Őszi költözködése 

 Septemberben, de főleg Októberben van, mikor 20 — 30-ból álló csapa- 

 tokban is mutatkozik. Télben is mindig láthatni, ámbár nem nagy számmal. 

 Tavaszi költözködése nem oly észrevehető. Az egerén kivül nagyon vadássza 

 a prücsköket. Ilyenkor a földön leskelődik utánuk s futva vagy ugorva 

 hajhássza azokat. 



21. FALCO LAGOPUS (Archihuteo lagopus Beűnn.) 



NADRÁGOS- GATYÁS- FEJÉR KÁNYA. 



Gyakori. Fészkezve sohasem találtam, nyárban nem is láttam. Ősszel 

 későbben érkezik le, mint az egerész, de télben minden felé láthatni és 

 pedig nagyobb számmal, mint az egerész kányát. A hogy a hó elmenjen, 

 megint eltűnik. Ez és az egerész kánya legörömestebb száraz magános 

 vagy tetőző vékony ágakon nyugszik. Ritkán ug^^an, de még is lehet néha 

 a F. lagopust látni (és huteot is) repülés közben megállapodva olyanformán 

 verni szárnyaival, mint a szélleljádzók. Mind ezt, mint huteot lőttem 

 dögnél télben. 



22. FALCO APIVORUS (Pernis apivorus L.) 



MÉHÉSZKÁJMYA. 



Ritka. Kezemben csak egy volt, mely Alsófejérben Diódon lövetett 

 1844 Septemberben. Azután egy pár évvel még láttam egyet ugyanott 

 Októberben, ez is bizonyosan F. apivorus volt, a mint fejének nagy tollairóí 

 és feje tartásáról ösmerni lehetett. Még többször is láttam a fenn emiitett 

 hónapokban s tavasszal Áprilisban s nyár elején kányákat, melyeket haj- 

 landó voltam méhészkányának tartani, annélkül, hogy meggyőződhettem 

 volna véleményem igazságáról. Nézetem szerint gyakoribb lehet, mint 

 eddigi biztos adataimból lenni láttatik. A hazai gyűjteményekben tudtomra 

 mindenütt hiányzott. Hihetőleg fészkel nálunk. Gyakran repül minderi 

 szárnyverés nélkül, nyaka csigolyáját behúzva csőrét előre (nem lefelé) nyújtva 

 s szárnya hegyét kevéssé hátra szegve. Mikor nyugszik, rendesen a fa 

 koronájának közepében valamely vastag ágra ül (mit a többi kányák nagy 

 ritkán tesznek) s a legnagyobb sűrűségbe rejtezik. 



