ERDÉLY MADARAI tOa 



TURDUS. 



ERDEI RIGÓK. 

 54. TURDUS MUSICUS (Turdus musicus L.) 



ÉNEKLŐ RIGÓ, HÚROS MADÁR. 



Leggyakoribb rigó faj Erdélyben. Martius első felében már itt van 

 s megtölti énekével az erdőket. Fészkezés ideje alatt a hegyallyi bükkös 

 és tölgyes erdőket lakja. Júliusban már kezdenek, főleg az ifiak a szőlőkbe 

 és gyümölcsösökbe levonulni. Szeptemberben kezdődik valódi költözések, 

 melynek dereka October 12- ike körül esik s ez időtől fogva egész Novem- 

 berig mindig tele vannak a szőlők éneklő rigóval. Novemberben nagyon 

 meggyérülnek, Decemberben már csak nagyon ritkán lehet még egyeseket 

 látni. Ősszel bodzagyümölcscsel és szőlővel táplálkozik mindenek felett. 

 Decemberben fordult meg kezemen egy példány, melynek lábai élénk 

 viaszsárgák voltak. Kivétel-e ez vagy ezen évszakban szabály? nem tudom. 

 Testben legkisebb a hazai rigófajok közt. 



55. TURDUS VISGIVORUS (Turdus viscivorus L.) 



LÉPRIGÓ. 



Gyakori. Kevesebb számmal, mint az éneklő rigó, de mindenütt 

 fészkezik, hol az, t. i. a hegyallyi bükkös- és tölgyesekben és a hegyek 

 közé messzebb felterjed. Költözése nagyon észrevehető Martiusban és 

 Novemberben, mely alkalommal, főleg tavasszal messze kijár a mezőkre. 

 Az ilyenkor lőtt példányoknak gyomrában földi gelesztákat találtam. Ősszel 

 Octoberig nem igen lehet a szőlőkben látni s ekkor is csak kevés szám- 

 mal és futólag jelenik meg ott. Amelyek télen által nálunk maradnak 

 (ezeknek száma pedig nem csekély) azok a nagy erdőkben bolyongnak, 

 hol sok a lépfa (Viscum album) s örömest vegyülnek Turdus püarisok 

 közé. Tavasszal néha Turdus torqimtus társaságában költöznek. 



56. TURDUS PILARIS (Turdus pilaris L.) 



FENYŐ RIGÓ. 



Nem ritka. Csak téli madár. Ősszel majd minden évben lehet egye- 

 seket vagy családokat látni szőlőkben és bogyókkal gazdag berkekben s 

 erdőkben, hol Ligustrum vulgarisok bogyóját eszik. Nagyobb számmal 

 csak némely években, főleg hóval gazdag és hideg tél alkalmával jelent- 

 keznek és telelnek nálunk. 1841-ről 42-re jó számmal tanyáztak berkeink- 

 ben. 1847-ről 48-ra még nagyobb számmal, amikor Decemberben több 

 százra menő seregekben bolyongtak. Januárban már kevesebbet lehetett 

 látni, azután egyet sem. Egyik hangja nagyon hasonlít a Libuczéhoz. Mig 

 a hó le nem hull, a mezőkre is kijár. 1852 Április 7-én 40 — 50-böl álló 



