KISEBB KÖZLEMÉNYEK 259 



tartott madarakat, pl. récéket, tyúkokat vagy fácánokat, utóbbiak, legkivált 

 koronásdaru, ugyancsak bántalmazzák az apróbb madarakat. Ugyanebből 

 az okból a kócsagvoWév sem lett volna alkalmas tanyája a bukónak, 

 ugyanis a nagy kócsagok némelyike a hozzájuk tett jövevényt csőrével 

 alaposan megszigonyozza. 



Mivel állatkertünknek nem volt több kis bukója, minden káros 

 eshetőségnek elejét akarva venni, végtére is a nagy üveges voliérbe az 

 u. n. „löszparti röpdé"-be tétettem. 



Ezt a helyet télen állandóan fűtjük. Itt madarunk egész télen át 

 megtartotta disztollazatát. Csak tavasszal (áprilistői — májusig) vedletté azt 

 le, s bamás-szürke nyári tollazatát vette föl. 



Ezen tollazattal maradt nemcsak őszig, de két télen át is ! (1916 és 

 1917-ben.) Ekkor kisérletképpen, a fentebb vázolt veszedelmek ellenére, 

 elhatároztam, hogy a következő télen a szabadban teleltetem. Tehát 

 1918. október végén biztonságos helyzetéből kilakoltattam, s a nagy 

 kócsagok, s más gémfélék lakta, szabadban álló rácsos voliérbe tétettem. 



Alig telt el két hónap, kísérleti madaram levetette barnásszürke 

 ruháját, s csillogó szép fehér díszruhát öltött. Ilyen maradt a rákövetkező 

 év nyarának derekáig, mikor is disztollait lassan-lassan kihullatta, mig 

 csak ismét a nyári tollazata elő nem tűnt. 



Ezen tanyáján a bukó, most már három éven át, télire szabály- 

 szerűen mindég kiszineződött, s nyárára átvedlett, mint irtam. 



Hogy madaramnak két teljes télen és három nyáron át szine nem 

 változott, azt annak tulajdonítom, hogy a fűthető voliérben télen és 

 nyáron átlag egyenlő hőmérséklet volt, ezenkívül az idő viszontagsága 

 (esőzés stb.) sem érte. 



Másik érdekes megfigyelésem valódi színbeli alkalmazkodásra vonat- 

 kozik. Egy mesei pacsirta fogságának egész ideje alatt (kb. 5 évig) egy 

 szűk és sötét zugban tartózkodott. Ezen, csak 12 — 15 cm. széles térség 

 azáltal keletkezett, hogy a vegyes pintyfélék által benépesített kettős 

 ajtajú nagy kalitka külső ajtaja kinyitva egy falhoz alkalmasan támasz- 

 kodott. Csak éppen enni és inni jött ki, máskülömben, mint irtam, 

 állandóan ott tanyázott. A sötét zárka eredménye színbeli reakció lett 

 5 éven belől, amennyiben tollazata oly sötét lett, mint aminő a fekete 

 rigó nőstényének rendes tollazata. Ezt tehát joggal melanismusnak mond- 

 hatjuk. Ezen pacsirta jelenleg kitömve a Magyar Nemzeti Múzeum termé- 

 szetrajzi osztályában látható. Cerva Frigyes. 



Madáráliományunk fölszaporodása. Azután a nagy madárpusz- 

 tulás után, amely madarainkat az 1914. aug. 17-iki Ítéletidővel érte, 

 — amelyről annak idején az Aquilában többször történt emlités — a 

 Madártani Intézettől felszóhtást kaptam arra nézve, hogy kisérjem 



17* 



