21 



FRA ANHOLT. 



AF 



N. HEDIN. 



I den sidste Halvdel ai" Juli i Aar opholdt jeg mig paa Øen 

 Anholt. Jeg færdedes meget ude og gik Øen igennem paa Krj^ds 

 og Tvers, traf Fugle hist og her, noterede Arterne og drog Slut- 

 ninger af det sete. Det er disse Notitser, jeg her kortelig skal 

 offentliggøre. 



Jeg kan ikke give nogen eksakt Fortegnelse over forekom 

 mende Arter, ligesom jeg heller ikke kan give fuldt korrekte Op- 

 h'sninger om deres Yngleforhold — Tidspunktet var for vidt 

 fremskredet. 



Ude fra Sælhøjene og de navnløse Stensletter i Ørkenen 

 kommer Stormmaagen (Larus canus); den flyver bredt og sindigt 

 over Bakkerne mod Vest og sætter sig i Kornmarkerne og i Rev- 

 lingerisene paa Nordbjærgets Skraaninger, den spejler sin Hals 

 i de dæmpede Dønninger i Havnebassinet, gaar under Sønder- 

 bjærgs Skrænter, hvor Fiskene bleges i Sandet og Tangen raadner 

 — og helt ind i Byen kommer Stormmaagen; der æder den de 

 tørrede Isinger, som Sommervarmen har givet en »Tanke « , og 

 som derfor er smidte lige ud af Køkkendøren. Den staar i den 

 stille Middagsstund i Flok paa Byens Gader, hvor de krydser hin- 

 anden; overalt kommer Stormmaagen — den er for Anholt, hvad 

 Kragen og Graaspurven er for os; den giver Anholt sit Præg. 



Den yngler derude, hvorfra den kom. Ved Foden af Sæl- 

 højene — de graagule Sandmiler — er der lidt Vegetation: 

 Dværgpil, Revling, Kæruld, og der er lidt Mosevand i et Par 

 Huller, og Havet er nært til begge Sider, og her er øde og stille. 

 Fra den lave, sure Kærbund rager enkelte Klitkegler i Vejret, 

 bare een Fod eller saa, og der staar dens Reder i Marehalmen. 

 Den yngler i Selskab med den graa Havmaage (Lams argentatusj, 

 der dog ikke er nær saa talrig; i Yngletiden maa der være en 

 Masse Reder paa dette Terrain, at dømme efter Mængden af de 

 Fugle, der her kredser over ens Hoved. Her, som alle andre 

 Steder, hvor Maager forekommer i Mængder, benyttes Æggene af 

 Befolkningen, — det første Kuld tages; men ellers tror jeg Ind- 

 samlingen foregaar meget humant. 



