59 



samt et Par enkelte Graamejser (Pams palustris) meget travlt, 

 idet de af og til som Afveksling snakkede lidt med. Nede paa 

 den flade Eng sad nogle Raager (Corviis frugilegus), medens 

 andre fløj til og fra. Lige inden jeg kom til den røde Laage, 

 drejede jeg til venstre og gik ind i Ærmelunden, og her op- 

 dagede jeg oppe i et stort Bøgetræ en Ringdue (Columba pa- 

 lumhiis), som urolig trippede frem og tilbage paa en Gren. Dens 

 Opførsel forekom mig straks besynderlig, og jeg tænkte mig 

 Muligheden af, at den var skamskudt. Jeg stod ganske rolig 

 og betragtede Duen, som bange lod sit Blik glide fra det ene 

 til det andet, snart paa mig og snart paa Grenene i Nærheden, 

 idet den flere Gange ligesom vilde til at flyve, men saa opgav 

 det igen — tilsyneladende som om den ikke mente sig i Stand 

 til at flyve. Dens Fjerdragt var smuk og Halen veludviklet, og 

 dens Rejsning var upaaklagelig, saa jeg blev nysgerrig efter at 

 opdage, hvad der bevirkede denne ellers saa sky Fugls stadige 

 Ophold i Træet. Endelig tog den Mod til sig og fløj til den 

 næste Gren, men til den Flugt paa 4 Alen maatte den opbyde 

 alle sine Kræfter; thi den brugte sine Vinger saa hurtigt og saa 

 mange Gange, at jeg ikke kunde skelne dem; dog af den snur- 

 rende og pibende Lyd, de frembragte, kunde jeg slutte mig til, 

 at de var beskadiget, og det endda lige meget. Heldigvis lettede 

 den lidt paa Vingerne, inden den vilde flyve, saa derved fik jeg 

 opdaget Grunden til dens daarhge Flyveevne: kun de 2 yderste 

 Svingfjer havde deres normale Længde, alle de andre var stæk- 

 kede — den arme Fugl, der rimeligvis som Unge var bleven 

 fanget og som voksen stækket, indtil den en skønne Dag har 

 set Lejlighed til at stikke af paa Stumperne. Dog nu gaar den 

 lykkeligere Dage i Møde, hvis den ikke i den lange Vinter bliver 

 taget af en af sine mange glubske Fjender; thi den mangler jo 

 omtrent sit egentlige Forsvar. 



Inde fra Dyrehaven lod en stor Flagspætte (Piciis major) sine 

 karakteristiske Skrig høre. I Krattene omkring den store, græs- 

 klædte Lysning med Dammene og de rislende Bække saa jeg 

 en Mængde Bogfinker (Fringilla coelebs), Kvækerfinker (Fringilla 

 montifringilla) , Blaamejser og Musvitter (Pams coemleus og P. 

 major) og Solsorter (Tiirdiis memla), desuden flere Gulspurve 

 (Emberiza citrinella), Bruneller (Accenter modiilaris), Spetmejser 

 (Sitta europæa) og Graamejser samt en enkelt Gærdesmutte (Trog- 

 tedytes parvulus). Store F'lokke af Kvækerfinker trak i uregel- 



