70 



Aar, og sin kæreste Syssel havde han forlængst maattet lade 

 ligge. Alle hans udstoppede Fugle er spredte for alle Vinde; 

 de fleste er solgt, men en stor Del er foræret bort til Venner og 

 bekendte. 



En Lungebetændelse gjorde Ende paa hans Liv. 



JOH. SPÅTH. 



FRA FREMMEDE TIDSSKRIFTER. 



EN ORNITHOLOGISK UDFLUGT TIL DOBRUDSCHA'EN AF 

 DIONYSIUS LINTIA. 



(»Aquila« XII Bind 1909.) 



Hvor Donau løber ud i det sorte Hav, danner den et Delta og 

 optager umiddelbart forinden flere Bifloder baade nord- og vestfra, 

 idet den gaar igennem den rumænslie Provins Dobrudscha. Ved 

 dette Navn forstaas ligesaa ofte Donauens Oversvømmelsesgebet med 

 alle dens Forgreninger samt de mange »Haff"er« langs Kysten, som 

 selve Provinsen. 



Dobrudscha er bekendt for sin Fuglerigdom. Her mødes Østens 

 og Sydens Fugleverden med Vestens og Nordens, Trækfugle over- 

 vintrer her i Mængde, Balkans Ørn med Syriens Grib. 



Forfatterens Rejse ned ad Donauen i Maj Maaned er allerede 

 meget lovende. Han noterer en Mængde Skarver, Sølvhejren (Ardea 

 garzetla), den hidtil saa skammelig forfulgte Fugl, som nu heldigvis 

 synes at gaa bedre Tider imøde. Kejserørn (Aqiiila melanaétus) i 

 flere Eksemplarer. Vandrefalk (Falco peregriiuis), Havørn (Haliaétus 

 albicilla). Hvid Hejre (Ardea alba), Biæder (Merops apiaster) m. m. 



Efterat have passeret Braila erfarer han i Tulcea, at hele Over- 

 svømmelsesdistriktet lige fra Cernavoda i det sj^dlige Dobrudscha 

 tilhører Staten med samt Jagten og Fiskeriet. 



Der maa ikke jages fra April til Juli, hvorved der er sat en Stop- 

 per for de tidligere Mj^rderier i Fuglekolonierne. 



Han maa derfor, indtil der er indhentet Tilladelse til at »samle« 

 med Hagl og Krudt, nøjes med at iagttage uden disse Hjælpemidler, 

 og Udbyttet er en ung Havørn og forskellige Kuld Æg. Paa Grund 

 af høj Vandstand foretages Ekskursionerne pr. Baad, hvilket mulig- 

 gør, at han kan komme saadanne Steder hen, hvor det ellers ved 

 almindelig Vandstand er umuligt at færdes. 



Af de Arter, som navnlig giver Landskabet Karakter, nævnes for- 

 uden Skarver, Hejrer og Graagæs: Hætlemaage (Lams rid ib undas), 

 Terne (Sterna hirundo), Sorttcrnc (Hydrochclidon niqra), Graa-, Krik-, 

 Knar-, Pibe-, Taffel- og Hvidøjet And (Anas boscas, -querqiiedula, 

 -strepera, -penclope, Fuligula ferina, -nyroca) samt 4 Lappedykker Arter. 



Ogsaa en Hejrekoloni paa 300 Reder undersøgte han og bemærker, 

 at de fleste Reder endnu er tomme, skal vel snarere hedde allerede 



