FUGLEFREDNING. 



Ornithologisk Forening har nu i de snart 4 Aar, den har 

 levet, vokset sig saa stor, at den maa anses for at have nogen- 

 lunde fast Grund under Fødderne. Hvad der blev lovet i For- 

 eningens Program er holdt, kun paa et Punkt har Virksomheden 

 været noget mindre end ønskeligt, og det er Fuglebeskyttelsen. 

 Vi ser, hvorledes Fredning og Beskyttelse af Fugle i de senere 

 Aar kommer op i alle Kulturstater, og Danmark maa ikke læn- 

 gere staa tilbage. Vi har et Udvalg for Naturfredning, hvis Op- 

 gave det er at sørge for Fredning af Naturmindesmærker, men 

 det kan ikke overkomme alt; vi har en Fugleværnsforening 

 »Svalen«, hvis Arbejde for Fredning af Fugle med Tak skal 

 anerkendes. Men hvad der er gjort hidtil, er ikke nok, og Orni- 

 thologisk Forening vil søge i højere Grad end tidligere at drage 

 Fuglefredningen frem. I alle vore Nabolande, i alle civiliserede 

 Lande Verden over gøres der Anstrængelser for at bevare sjæld- 

 nere Fugle og Fuglekolonier, og det er paa Tide at vi ogsaa her 

 hjemme træder ud af vor forholdsvise Uvirksomhed i saa Hen- 

 seende. Danmark er et velstillet Land, og de Ofre der skal til, 

 er kun ringe. Hvad man særlig kunde ønske, vilde være let og 

 overkommeligt: Vi maa have fredet en større sammenhængende 

 Skovstrækning, hvor de store Fugle, særlig Rovfuglene, kan faa 

 Fred og absolut Fred, og hvor den forstlige Behandling og det 

 økonomiske Udbytte maa træde tilbage for Hensynet til Fuglene. 

 Vi maa have en eller nogle fredede store Moser, hvor der ikke 

 jages, græsser Kreaturer eller skæres Tørv, hvor Sumpfuglene 

 kan have et Fristed, og sidst men ikke mindst, vi maa have 

 fredet den Ejendommelighed, som Danmark har fremfor noget 

 evropæisk Land : Fuglelivet paa de Hundreder af Øer og Holme, 

 som ligger spredt i vore Farvande; her er noget at tage fat paa, 

 og det er paa høje Tid, thi overalt, hvor man vender sig hen, 



6 



