82 



indbefattet. Men Kobbersnep[)ens Hjem indskrænker sig ikke 

 til Tipperhaivøen alene; der yngler adskillige Par paa de store 

 F^ngstrækninger Sønden for Ringkøbing Fjord. I Sivene, paa 

 den korte Vejlængde fra Falen Aa til Værn Sande, opholdt sig 

 4 Par, tilsyneladende alle med Unger. Arten er ret ny for Tip- 

 perhalvøen; saavidt Hr. Jepsen erindrede, fandt dens Indvandring 

 Sted ved Aaret 1900, og Rambusch, hvis Beskrivelse som nævnt 

 udkom i 1900, nævner den ikke blandt Ynglefuglene derovre. 



Rødbenet Klire (Totaniis calidrisj , er overmaade talrig. 

 At tage noget Skøn over dens Antal vil næsten være umuligt; 

 kun kan det siges, at man faar Indtryk af, at den er langt den 

 talrigste af Vaderne derovre. Den ses og høres overalt saavel paa 

 tørt som paa fugtigt Terrain, ligesom den færdes talrigt i Dam- 

 mene og paa Sandene. Den er ikke særlig sky, og færdes man 

 til Vogns, føler den sig ligesom de andre Fugle endnu mere 

 tryg end ellers; den er da mangen Gang, naar den opholder sig 

 paa Vejen, ret uvillig til at forlade den Plads, hvorfra den med 

 sin ejendommelige næsten uafbrudte Nikken har staaet og be- 

 tragtet os. Den yngler spredt overalt, og vi fandt mangfoldige 

 af dens Reder, de fleste med tilsyneladende friske Æg; i adskil- 

 lige var Æglægningen dog endnu ikke endt. Reden, der ligger 

 dybt, bestaar af vissent Græs; den anlægges snart paa Poldene, 

 altsaa paa tørt Terrain, hvor Græsset er mere eller mindre af- 

 svedet, og snart paa Engene, hvor Græsset staar frodigt. I første 

 Tilfælde er Reden aaben, i sidste derimod lukket, idet Fuglen 

 bøjer de omstaaende Græsstraa sammen i Pyramideform. En 

 saadan tillukket Rede er vanskelig at se, selv om man staar 

 over den; men kender man Fuglens Vane, undgaar dens Rede 

 dog næppe at blive iagttaget, thi Græspyramiden kan som Regel 

 ses i mange Skridts Afstand. 



Brushønen (Machetes piignaxj, er almindelig særlig paa 

 den sydlige Halvdel af Halvøen, og vi har ikke andetsteds haft 

 saa god Lejlighed til at iagttage Bruskokkens Kampe som her. 

 Skoggerpladserne, der særlig findes paa ophøjede Punkter langs 

 Vejene, var oftest besat med 4 til 6 Kokke, der, naar vi passe- 

 rede dem til Vogns, ofte uforstyrret kunde fortsætte deres Leg. 

 Som Regel kunde vi da samtidig se en enkelt Høne trippe om 

 i Græsset i Nærheden, tilsyneladende ganske optaget af at søge 

 Føde. En veludrustet Bruskok er en »mægtig« Skabning; den 

 har store Tanker om sig selv. Vi saa adskillige Gange enkelte 



