93 



det eller kende de Skyldige. Imidlertid betyder den Beskyttelse, 

 som Fuglene nu nyder her, et stort Fremskridt imod tidligere 

 Tider, da ikke blot Egnens Folk, men ogsaa danske og engelske 

 Samlere huserede paa Tipperne og hjembragte rigt Bytte. Me- 

 dens det neppe kan nytte at tænke paa at faa ansat Vogtere, 

 der i Yngletiden skulde bo paa Tipperne og Klægbanken, kunde 

 et Par mindre kostbare Ønsker maaske realiseres, nemlig for 

 det første periodiske — helst aarlige — Beretninger om Fugle- 

 bestanden med omtrentlige Tællinger af de rugende Fugle, mulig 

 ved Samvirken mellem Opsynet og vor Forening eller »Svalen«. 

 Det andet Ønske angaar Pladsmangelen. Siden jeg i Halvfem- 

 serne besøgte Klægbanken, har dens Rørbevoksning, saa vidt jeg 

 ved, udbredt sig stærkt paa Bekostning af de græsbevoksede 

 Arealer, der egner sig for Reder af Terner og flere andre Arter, 

 Mon der ikke kunde gøres noget for at begrændse Rørvæksten, 

 saaledes at navnlig Splitterne og Sandterne ikke kom til at savne 

 Redepladser. Det maatte vel kunne gøres uden helt at forandre 

 Klægbankens Karakter af Fristed ogsaa for Planter. 



Staten har ogsaa paa andre Maader vist sin Interesse for 

 vore Fugle. For en halv Snes Aar siden bevilgedes 2000 Kroner 

 til »Optælling« af Vestjyllands Fugle. Senere er en Del Smaa- 

 øer med Statstilskud blevne undersøgte af en Ornitholog paa 

 Statens Regning. Resultatet af disse OptælHnger og Undersøgelser 

 er desværre endnu ganske ukendte for Offentligheden, maaske 

 ogsaa for Zoologisk Museum? Endvidere bærer Staten Udgif- 

 terne ved Indsendelse til Zoologisk Museum af de ved danske 

 Fyr faldne Fugle, der danner Grundlaget for H.Winges Aars- 

 beretninger. 



Der er en Maade, hvorpaa Staten uden nævneværdig Udgift 

 kunde yde et væsentligt Bidrag til Fredning af Fugle, nemlig 

 ved at beordre Fyrmestrene paa de Smaaøer, hvor der ikke bor 

 andre (eller dog kun faa andre) end Fyrpersonalet, til at sørge 

 for at Fuglene fik fuldstændig Fred til at yngle paa de Fyr- 

 mestrene undergivne Øer. Det har vistnok tidligere været saa- 

 ledes, at Fyrmestrene ligefrem gjorde sig Fordel ikke blot ved 

 selv at spise Æg af de ved Fyrene ynglende Fugle, men ogsaa 

 ved at sælge mange sjældnere Æg til Samlere. Et Paabud alene 

 vilde maaske ikke være tilstrækkeligt; der maatte vistnok ved 

 Tilsyn sørges for, at det overholdtes. Maaske kunde der ogsaa 

 ad privat Vej ydes Fyrmestrene noget Vederlag, dels for even- 



