109 



Efter mange Iagttagelser og navnlig ogsaa efter Forf. egne Er- 

 faringer fra Margareteøen i Buda Pest er Solsikkekerner Mejsernes 

 kæreste Spise, som de endog foretrækker fremfor Fodersten, derefter 

 Græskarfrø, og begge Slags Frø har den Fordel, at Spurvene ikke 

 kan aabne Kernerne (af samme Grund har Anm. ogsaa foretrukket 

 Solsikkefrø, men har dog i Vinter gjort den Erfaring, at Spurvene 

 nøje passer paa, naar en Bogfinke har knækket et Frø og saa ganske 

 simpelt bemægtiger sig Kernen . Et henrivende Sj^n er det tillige 

 at se en Mejse spalte og hakke en saadan Kerne op. 



Imidlertid maa der ikke mangle Fodersten paa en saadan Plads, 

 at ogsaa Solsorter og Spætter kan finde et passende Foder. 



Hvor Spurvemængden er saa stor, at den virker afskrækkende 

 paa Mejser og andre Insektædere, maa man helst indrette en Strø- 

 plads til disse i nogen Afstand fra Foderhuset og kun belægge dette 

 med saadanne Foderemner som Spurvene ikke kan magte, thi der 

 er endnu ikke opfundet et saadant Foderhus, som afskrækker disse, 

 ikke engang det i Tyskland saa stærkt anbefalede »Parus« Foderapparat. 



Hvilke Forholdsregler blev tagne for at understøtte 

 de i det frie ynglende Fugle? (Anlæg af Remiser eller Hække, 

 i Egne med lutter Løvskov Indplantning af Granbusketter, Indret- 

 ning af Drikkcsteder.) 



Hvor Naturen ikke selv sørger for den Slags Ting, bliver Mange- 

 len afhjulpen; saaledes bliver der i Statsskovene plantet Remiser og 

 Bærbuske, og Løv- og Naaletræbuskettcr saaledes beklippede, at de 

 ved deres Tæthed kunne indbyde til Redepladser m. m. I udeluk- 

 kende Løvskov bliver der plantet Fyr- og Granbusketter til Sove- og 

 Vintertilflugtsteder. Ligeledes bliver der arbejdet paa at formindske 

 Antallet af saavel forvildede Katte som Krager, Skader og Skovskader. 



Ogsaa fra privat Side er der gjort meget ved Anlæg af Remiser 

 og Hække. En Beretning fra v. Chernel's Forsøgstation i Koszeg 

 lyder ordret: »Hele Distriktet er omgivet af et levende Hegn fra 

 hvilket hist og her Buskgrupper med Træer og enkelte Fyrrer rager 

 frem. I det levende Hegn befinder sig gennemsnitlig for hvert 20de 

 Skridt en Rede. Der yngler i disse: Svenske, Gulirisk, Bogfinke, 

 Tornirisk, Gulspurv, Høgesanger, Tornsanger, Solsort og Torn- 

 skade.« Efter en Beretning er det lykkedes, ved Sammenbinding af 

 flere Skud paa en Busk, at danne tætte Steder i Buskenes Vækst, 

 som indbyder til Anlæg af Reder. Mere Held har man haft med 

 at udlægge Redemateriale som Mos, Hestehaar, Kohaar, Bomuld og 

 Raffia Bast, det sidste til Pirolen^. 



Videre omtaler Forfatteren den v. Berlepschske Redekasse, Fa- 

 con F, som ikke kan maale sig med Arpad v. Plathy's kunstige Mur- 

 hule, og at Vipstjert og Rødstjert langt foretrækker denne for hin. 



Forf. udbreder sig derefter meget vidtløftig om Spurveplagen og 

 dennes Bekæmpelse. 70 Beretninger, som omtaler Spurven, udtaler 



^ Bomuld egner sig ikke til Reder som er anlagte i det frie, thi det skj'- 

 der ikke Vand som Dyrehaar (Faareuld), og Rederne bliver efter Regn fugtige 

 i lang Tid til Skade for Æg og Unger. Overs. Anm. 



