115 



Havmaagerne yngler i den sj^dvestlige og sydlige Del af Øen i 

 det høje Græs paa Engen og paa den flade Klitvold. Ogsaa her er 

 der flere Gange iagttaget Røverier. Jeg havde derfor paalagt Op- 

 synsmanden at samle Havmaageæggene indtil 1 Juni og aflevere dem 

 til Hr. Feddersen, for at Havmaagerne paa denne Maade kunde blive 

 sat lidt tilbage i deres Ynglevirksomhed. Splitternerne derimod faa et 

 Forspring; ellers var det at frygte, at Splitternerne med deres Unger 

 kom til at bære hele Omkostningen med Ernæringen af de unge 

 Havmaager. Men paa denne Maade fik Splitternerne et Forspring 

 paa idetmindste 14 Dage, saaledes at deres Unger paa den Tid, da 

 Havmaagerne tvinges til at skaffe Føde til deres egne Unger i større 

 Mængde, allerede var voksede nogenlunde til og derved ikke blev 

 udsat for den Fare at blive røvede. De første Æg finder man hos 

 Havmaagerne saavel som hos Splitternerne mellem 16 og 18 Maj. 



Havternen og Alm. Terne yngler hovedsagelig ved Priel i den 

 sydøstlige Del, enkelte Par dog spredt over hele Øen, Strandskaden 

 paa hele Klitkransen. En Strandskade havde opslaaet sit Bo i en 

 ilanddreven Fiskekasse, der halvvejs var fyldt med Sand. 



Dværgternekolonien findes paa N. og N. V. Stranden, ikke langt 

 fra Splitternernes Yngleplads; den har en ret lang Udstrækning, da 

 Stranden kun er smal. 



Af Hvidbrystet Præstekrave havde Vand opdaget 21 Reder. Den, 

 der selv engang har ledt efter saadanne Reder, ved, hvor vanskeligt 

 det er at finde dem, ikke blot fordi Æggene er temmelig smaa og 

 paa Grund af deres Farve meget let overses, men ogsaa fordi denne 

 Præstekrave ikke binder sig til nogen bestemt Lokalitet. Saaledes 

 stod nogle i Sandet mellem det sparsomme Klitgræs tæt ved Strand- 

 bredden, andre i Græsset paa Engen, andre i det opdrevne tørre 

 Aff"ald, et Stykke borte fra Stranden. Paa Suderoog fandt jeg en 

 Gang en Rede under den ca. 25 cm. høje, sandede Brudkant af Hal- 

 ligen, fuldstændig dækket ovenfra, og paa Sylt en, der stod paa Ler- 

 jord, der var sprunget i Stykker som Følge af Tørken, og fra hvilken 

 man havde bortfjernet Grønsværen. Maaske endnu besværligere er 

 det at finde Rødbenens Reder; dog ogsaa af disse havde den utrætte- 

 lige Vand fundet 10. Han fortalte mig, at Fuglene om Dagen altid 

 forlod Reden endnu, mens han var langt borte, og at han derfor ikke 

 havde kunnet finde nogen. Tilsidst var han om Aftenen gaaet ganske 

 sagte omkring og havde saa nøje afsøgt det Sted, hvor en Rødben 

 fløj op i hans Nærhed, og havde for det meste ogsaa fundet Reden. 



Stokænderne (Anas boscas) var for største Delen færdige med at 

 ruge. I en Rede, der efter Vands Mening endnu skulde indeholde 

 Æg, var Ungerne lige krøbne ud; den gamle var, da vi kom der- 

 hen kun fløjet nogle Skridt ind paa Engen, og da vi efter at have 

 kastet et Blik paa Reden gik bort, vendte den straks igen tilbage til 

 Ungerne. 



Meget interessant var Gravændernes (Tadorna cormita) Reder. Da 

 der ikke findes Huler paa Norderoog, havde den ene And anlagt sin 

 Rede ganske frit i det høje Græs, hvor den frembød et prægtigt 



