117 



sig Øen. nogle Personer steg ud og gik over den tørre Vade til Øen. 

 Jeg kunde gennem min Kikkert se, at der var en eller to Militær- 

 personer imellem. Det var, som jeg senere erfarede, en Officer af 

 Generalstaben, der skulde paany optage de trigonometriske Punkter 

 og havde nogle Soldater med til Assistance. Vand var gaaet dem 

 imode og havde afkrævet dem en skriftlig Tilladelse, ellers maatte 

 de ikke betræde Øen. Det var allerede kommet til en temmelig 

 heftig Forklaring, da Sagen blev ordnet ved min Mellemkomst. Jeg 

 er overbevist om. at Vand kun var veget for Magten, hvis jeg ikke 

 heldigvis havde været tilstede paa Norderoog. Han er helt ud Mand 

 for at træde i Skranken for sine Myndlinge, og saadan en Mand be- 

 høver vi frem for alt paa Jordsand. Norderoog ligger mere afsides 

 og er mindre udsat for Besøg af Badegæsterne; tillige tager Hr. 

 Feddersen sig endnu stadig af Norderoog, saa at Faren for Uregel- 

 mæssigheder eller Overskridelser af Instruksen ligger meget fjernere. 

 Besøg i Fuglekolonierne paa Jordsand, Albuen og Norderoog er 

 ikke blot velsete f. s. v. det gælder Medlemmer af Foreningen Jordsand, 

 men alle Venner af vor Fugleverden er velkomne, ikke blot fordi In- 

 teressen for vore Bestræbelser bliver vækket og befordret derved, men 

 ogsaa fordi disse Besøg kan tjene til at kontrollere Opsynsmanden, 

 naar nemlig de Besøgende vil give mig nøjagtige Oplysninger om 

 hvad de ser, navnlig om Antallet af Reder, Æg eller Unger. Legitima- 

 tionskortene, der bliver udleverede af mig. skal afleveres til Opsyns- 

 manden, naar man betræder Kolonien; tillige anmodes man om at 

 indføre sit Navn tillige med Bolig og Datum for Besøget paa en 

 Liste, der henligger hos Opsynsmanden. 



FUGLEKOLONIEN PAA LANGEOOG. AF OTTO LEEGE, OSTERMARSCH. 



(Efter Ornithologische Monatsschrift. 1909. Nr. 12.) 



Den betydeligste og i Henseende til Flademaal mest udstrakte 

 Fuglefredningskoloni paa hele Nordsøkjsten er den paa Langeoog, 

 den anden Øst for Norderney. Den omfatter hele den østlige 

 Halvdel af Øen i en Længde af 7 Kilometer og en gennemsnitlig 

 Bredde af næsten 1 Kilometer, derfra dog undtaget den store, mod 

 Fastlandssiden beliggende Græsstrækning, paa hvilken navnlig Strand- 

 skader, Viber og Rødben ruger. Midt i 70erne blev Kolonien grund- 

 lagt af Regeringen og har hurtig udviklet sig under godt Tilsyn. 

 En bred Forstrand skiller mod Nord Fredningskolonien fra det 

 aabne Hav, en dyb Havarm. Otzumer Balge, mod Øst fra Øen 

 Spieteroog, mod Vest »Grosse Schloop«, et tidligere Gennembrud, der 

 indtil den sidste Tid delte Øen i to Halvdele, der imidlertid nu atter 

 er forenede ved en Dæmning, fra den vestlige Ende, Inselbad, og 

 mod Syd skiller en frodig Græsstrækning den fra Fladvandet. 



En kløftet, indtil 15 Meter høj, bevokset Klitrække, hvis vestlige 

 Del, Melkhorn. navnlig er floristisk interessant, udfylder Kolonien 

 mod Syd, mod Nord derimod de af Sandstorme sammenblæste, kun 



