118 



med stift Marehalm tyndt bevoksede gulhvide, sønderrevne Strand- 

 klitter, og imellem begge strækker sig en vid Længdedal, som byder 

 Fuglene velkommen Rugeplads. Paa mange Steder har Stormfloden 

 gennembrudt Klitdæmningen, og efter saadanne Gennembrud for- 

 vandler den omtalte Dal sig til en Saltvandssø i længere Tid, ikke 

 egentlig til Gavn for Vegetationen. 



Medens et Vildnis af Strandtorn gør de fleste Dale paa Borkum 

 og Juist utilgængelige, mangler denne, navnlig for Smaafuglene yderst 

 vigtige Busk næsten paa de østlige Øer, og i Kolonien paa Langeoog 

 finder man kun en mere udstrakt Bestand i Melkhorn. Ogsaa Krybe- 

 pilen, som ikke maa undervurderes, mangler næsten, endvidere mangler 

 forannævnte Øers tætte Brombærranker paa Langeoog, og disse Om- 

 stændigheder forklarer tilstrækkeligt Mangelen paa de i Buske boende 

 Smaafugle. 



Efter at jeg i flere Aar ikke havde besøgt Langeoog, var jeg i 

 Aar ude at tilse Kolonien 26 og 27 Juli. Forholdene er forbleven 

 nogenlunde uforandrede, selv om man ikke kan undlade at lægge 

 Mærke til en Aftagen af næsten alle Fuglearter til Gunst for Hav- 

 maagen. 



Havmaagerne (Lams argentatus), der tidligere beboede den 

 vestlige Ende af Kolonien, har fornylig udvidet deres Rugeplads 

 længere mod Øst; efter mit Skøn turde Antallet af Par paa ingen 

 Maade overskride 5000, selv om der i Folkemunde saavel som i 

 »Vejviser paa Langeoog« er Tale om »Hundretusende (!) af Søfugle«, 

 som ruger her tidligt 0) om Foraaret, svæver kredsende højt oppe i 

 Æteren over vore Hoveder og med deres Vinger fordunkler Solen(!) 

 eller i talløse (!) Skarer omkredser Damperen til Langeoog. Skade 

 kun, at det ikke er Virkelighedsbilleder, og at den nøgterne Kritiker 

 maa ødelægge dette Blændværk af alt for lokalpatriotiske Fantaster. 

 Ganske vist fordeler Maagerne sig over en ikke let overskuelig 

 Strækning, og man faar mindre Indtryk af »den store Masse« end 

 f. Eks. paa Memmert, hvor henimod 1000 Par trænge sig sammen 

 paa nogle faa Hektarer Land, men enhver, der for Alvor anstrenger 

 sig med at anstille Sammenligning mellem Antallet af Reder og de 

 til disse hørende, i Luften kredsende Indehavere, han vil efterhaan- 

 den bringe det til en tilnærmelsesvis rigtig Angivelse. De første Æg 

 fandt Opsynsmanden i Aar 3 Maj, dog saa jeg endnu 27 Juli en- 

 kelte forsinkede Kuld. Ved Ebbetid søger de flyvefærdige Unger med 

 de Gamle ud paa Vaderne, men søger ved Flodtid tilbage til deres 

 Fødesteder, hvor de da gerne samler sig paa den store Længdedals 

 Forhøjninger eller anbringer sig i Rækker paa de højere Klitkamme. 

 Henimod Slutningen af Læggetiden finder Opsynsmanden hvert Aar 

 enkelte Dvergæg imellem Æggene, men væsentlig Farveforskel i Sam- 

 menligning med de første Kuld er ham ikke paafaldende. 



Storm maagen (Lams canus) hører nu med til Langeoogs sta- 

 dige Ynglefugle. Som Svar paa en skriftlig Forespørgsel i Juni med- 

 delte Opsynsmand Liiken mig, at der befandt sig henimod 10 Par 

 i Kolonien. Ønsket om at undersøge denne Opgivelse var for mig 



