136 



enkelte Tilfælde har jeg ikke fundet det rimeligt at optegne. Jeg 

 har selv erfaret her paa Sydfyn, hvor almindelig Isfuglen er, 

 og hvor velkendt den er af en meget stor Del af Befolkningen. 

 Som Ynglefugl er den ganske utvivlsomt heller ikke helt sjelden 

 her i Landet, selv om den første Meddelelse om Fund af dens 

 Æg først fremkommer i indeværende Hefte. Hr. K. Hammer 

 meddeler, at en Ven i Vinteren 1908 — 09 ved Furesøen viste ham 

 en Rede, som han saa gravede ind til; i Bunden af den godt 

 70 ctm. lange Gang fandtes en større Redehule, med 3 — 4 Haand- 

 fulde Fiskeben og gamle Ekskrementer i jævn Blanding. Hullet 

 var ca. 3 Meter over Vandets Overflade, og godt skjult under 

 nogle nedhængende Tjørnegrene. 



GØG (Ciiciihis canoriis). Hr. Aksel Koefoed fandt 24 Juni 

 1910 ved Jægerspris en Gøgeunge i Reden af Rødkælk (Erithaciis 

 riibeciila), hvilket her til Lands skal være en stor Sjældenhed; 

 tidligere har han i Kongelunden fundet dens Æg i Rede af 

 Gulbug (Hypolais icterina) 



SORT STORK (Ciconia nigra). Medens den sorte Stork i 

 Nordjylland heldigvis endnu yngler ret almindeligt, findes den 

 næppe noget Steds ynglende paa Øerne, og det maa regnes for 

 en Sjeldenhed overhovedet at træffe den her; 15 August 1909 blev 

 en set ved Stranden i Nærheden af Svendborg af Hr. Proprietær 

 Hempel (efter Meddelelse af Hr. Skovrider V. Clausen). 



GULDPIROL (Oriohis galhiilaj faar man jo jevnlig Medde- 

 lelser om fra forskellig Side. Hr. Cand. phil. E. RendtorfF oplyser 

 saaledes, at den for et Par Aar siden blev skudt ved Korsør, og 

 Hr. G. Scholten har truffet den i 1903 ved Nyborg, hvor den skal 

 have ynglet det paagældende Aar. 



VANDSTÆR (Cinchis aqimticus) blev i Følge Brev fra Hr. Poul 

 Jespersen skudt ved Odense Aa 17 December 1909. 



TOPMEJSE (Pams cristatiis). Medens Sortmejsen nu maa 

 regnes for en af vore faste Fuglearter, der efterhaanden har bredt 

 sig som Ynglefugl over det meste af Landet, hører Topmejsen 

 jo dog endnu til Sjeldenhederne hos os, omend den i de senere 

 Aar synes at være tiltaget stærkt i Tal. Hr. Skovrider Weismann 

 skød 11 Februar 1910 en ved Skørping. I Silkeborgskovene skal 

 den, efter hvad der er meddelt mig fra forskellig Side, ingen- 

 lunde være ualmindelig, og det maa vel antages, at det efter- 

 haanden vil gaa med den som med Sortmejsen, at den vil brede 

 sig over det meste af Landet. 



