157 



IAGTTAGELSER OVER MURSEJLEREN (CYPSELUS APUS). 

 AF KARL RERTRAM, KAISERSLAUTERN. 



(Ornithologische Monatsschrift. 1906. Nr. 5 & 6.J 

 Oversat og noget forkortet af A. CHRISTIANI. 



Blandt de pfalziske Ynglefugle, der i de sidste Aartier er tiltaget 

 i Antal, maa i første Række nævnes Mursejler og Stær. Sejlerne 

 har i den senere Tid ogsaa taget vore Landsbj'er i Besiddelse og 

 udbreder sig stadigt mere og mere. 1 de større Byer, navnlig i 

 Fabriksbyerne Kaiserslautern og Ludwigshafen yngler Sejlerne i 

 Mængder; her findes talrige Bygninger, som afgiver gode Redesteder, 

 i upudset Murværk, under Vinduer, i Murhuller og bag Tagrender- 

 nes Træforskalning. I mange af de mest foretrukne Gavle findes 

 hele Ynglekolonier. Mere end nogen anden Fugleart — Spurven 

 ikke fraregnet — passer Mursejleren med sin mørke Dragt, sin 

 utæmmede Flugt, sit lidenskabelige Skrig og sin evindelige Uro ind 

 i den moderne Fabriksbys Milieu. Der er intet i disse urolige By- 

 beboeres Færd, der leder Tanken hen paa Forstue- eller Bysvalens 

 idylliske Landsbytilværelse, og det er maaske ikke med Urette, at 

 man har lagt noget af Ansvaret for Svalernes Aftagen i Byerne over 

 paa de støjende og paatrængende Sejlere. 



I Landsbyer og smaa Købstæder plejer Mursejleren at yngle i 

 Kirketaarne, og først efterhaanden som Kolonien bliver større, tager 

 den andre Bygninger og i Nødsfald Stærekasser i Brug. 1 Wolfstein 

 rugede det første Par i 1894 i den protestantiske Kirkes Taarn ; i 

 1903 var der 4 Par, i 1904 6 Par og i 1905 vist 7 Par, som rugede 

 i Kirketaarnet og i et nærliggende Bryggeris upudsede Mur. 



De Wolfsteiner Mursejlere har den onde Skæbne, at de hvert 

 Aar paany maa tilkæmpe sig deres Redepladser fra Stære og Spurve. 

 Særligt omstridt er Redepladserne under Kirketaarnets Tag og i 

 dets højeste Murhuller. Liebhaverne til disse Pladser indfinder sig 

 efterhaanden; Graaspurvene bor i Hullerne i den kolde Aarstid, og 

 begj'nder i de smukke Marts- og Aprildage at indrette sig et Hjem 

 her; uden nævneværdig Modgang bor de her indtil sidste Halvdel 

 af April, hvor Stærene kommer og meget eftertrykkeligt gør deres 

 formentlige Ejendomsret gældende og efter haarde Kampe sætter 

 Spurvene paa Porten. Men ej heller Stærene faar Lov til at be- 

 holde Herlighederne ret længe, thi i Begyndelsen af Maj indfinder 

 Sejlerne sig, sætter sig uden videre i Besiddelse af de Redepladser, 

 som Stærene saa møjsommeligt har tilkæmpet sig, og tvinger dem 

 til at forlade den færdigbyggede Rede, som undertiden allerede inde- 

 holder Æg: i disse Kampe stifter Stærene et ubehageligt Bekendt- 

 skab med Sejlernes skarpe Kløer. Det er værd at lægge Mærke til, 

 at Stærene, der saa eftertrykkeligt er i Stand til at fordrive Spurvene, 

 temmelig hurtigt rømmer Valpladsen for Sejlerne; Sejrherrerne faar 

 imidlertid snart nye Modstandere i Spurvene, der atter trænger sig 

 frem, efter at Stærene er slaaet af Marken. Sejlerne synes ganske 

 vist ikke at være saa ømtaalelige overfor Spurvenes umiddelbare 



12 



