158 



Naboskab, som Stærene er, og i visse Tilfælde bar de to Arter op- 

 født deres Unger ganske tæt ved binanden. Ikke desto mindre 

 kæmper Mursejler og Spurv ofte en forbitret Strid, især naar de 

 skal bruge den samme Indgangsaabning til deres Reder. Jeg bar 

 ofte iagttaget, hvorledes en Spurvehan har siddet og kvidret paa et 

 Tag eller en Urviser og der ganske uventet er blevet angrebet og 

 forfulgt af en Mursejler, og omvendt har jeg ogsaa set Spurve støde 

 efter Sejlere, der dog altid let undgaar et saadant Angreb. LN'kkes 

 det Sejleren at overraske sin Modstander i Indgangsaabningen til 

 Reden, saa farer den Ijmsnart imod Spurven, og klamrer sig fast 

 til denne, og de to Kæmpende falder da lodret ned langs Ydersiden 

 afTaarnet, til de næsten har naaet Jorden. I disse Tvekampe synes 

 Spurvene altid at trække det korte Straa. 



Sejlerne ankommer om Foraaret i Slutningen af April eller Be- 

 gyndelsen af Maj og drager atter bort i Slutningen af Juli eller Be- 

 gyndelsen af August. 



Mærkværdigt nok lader Sejlerne ofte hengaa en ret lang Tid 

 efter deres Ankomst, inden de skrider til Forplantning; det er mig 

 ikke muligt at se nogen indlysende Grund hertil. Maaske er Han- 

 nerne meget i Overtal, og deres lidenskabelige Kampe om Hunnerne 

 forhaler maaske Tidspunktet for Æglægningen. Faktisk er det, at 

 Æglægningen i visse Tilfælde ikke finder Sted før i Juli Maaned. 



Det er næsten overflødigt at beskrive selve Reden; ofte benyttes 

 den samme Fordj^bning Aar efter Aar, uden at den bliver forsynet 

 med nye Redematerialer; hertil bruges de Straa og Trævler, som 

 Stære og Spurve har samlet sammen. Derimod bliver Reden hvert 

 Aar forsynet med nyt Overtræk af Spyt. Medens Hunnen — eller 

 Hannen — ruger, er den næppe rolig et eneste Minut, og der findes 

 vist ikke nogen Fugleart, der i den Grad er plaget af forskellig- 

 artet Utøj som denne Luftens Behersker; den maa ustandselig skutte 

 og klø sig, og stadig bar den sit lille Næb i søgende Bevægelse — 

 man kommer til at føle en inderlig Medlidenhed med det ulykkelige 

 Dyr, som under saadanne Forhold i time- og dagvis maa udholde 

 Tilværelsen under et glohedt Tag. Blandt de større Snyltere er 

 Lusefluer af Slægten Crataerhina — vist Cr. pallida (oliv.) — særlig 

 hyppige. I Løbet af de tre Maaneder, i hvilke Sejlerne opholder sig 

 her, bliver disse robuste Snyltere halv saa store som en Ært og er 

 paa Grund af deres Størrelse en frygtelig Plage. Den 17 Juli 1903 

 hentede jeg en halvvoksen Unge ned fra Taarnet og befriede den 

 for ikke mindre end 30—32 saadanne Blodsugere. De sætter sig 

 paa alle Dele af deres Værtdyrs Legeme og bevæger sig her med 

 stor Hurtighed og Stedkendskab; de forstaar ogsaa udmærket godt 

 at klamre sig fast paa Fjerene og ligeledes paa Klæder. Det er et 

 ejendommeligt Syn at se disse letbenede Plageaander kravle omkring 

 paa Æggene, som om de knap kunde afvente det Øjeblik, hvor deres 

 Ofre kommer til Verden, lovrigt tror jeg at have bemærket, at 

 Ungerne bliver skaanet i den forste Tid, efter at de er krøbet ud af 



