12 



anyagot, amelyet évről-évre bekiilflenek; más- 

 részt és főképen pedig azért, hogy a további 

 megfigyelés végzésére adhassunk utasításokat 

 a nyert tanulságok alapján. Ismerve a ren- 

 delkezésre álló anyag megbízhatóságának a 

 határait, csak három csoportfit képeztem — 

 korai, közép és késő érkezésűt — s ily mó- 

 don szerkesztettem meg a mellékelt Minulnsi 

 térképeket, a melyeken a világos területek 

 korai, a sötétek pedig késő érkezésnek. Persze 

 még tökéletlen az egész, a meglevő és a leendő 

 vonulási térképek között még körülbelül olyan 

 a viszony, mint az iskolai atlasz és a pontos 

 részletekre kiterjedő térképek között. De 

 nagyjában mégis csak megmutatják a tavaszi 

 fölvonulás lefolyását. 



Látható, hogy minden egyes faj fölvonulása 

 másként alakul, határozott kifejezésre jutnál- 

 a már korábban hangoztatott ronulási typitsok. 

 Már az egy évre vonatkozó földolgozásokban is 

 nyilvánultak ezek s évről-é\Te majdnem mathe- 

 matikai poutossággal ismétlődtek. Akár korai 

 volt az év jellege, akár késő, az a typuson tel- 

 jességgel nem változtatott. Az időjárás hatása 

 csak a középszámban érvényesült, a mennyi- 

 ben a normális országos középnél korábbi 

 vagy későbbi középszámot idézett elő. 



Természetes ddlog. liogy nem állhattiink 

 meg a typusok megállapításánál, üiikéntclciiiil 

 is fölvetődik az a kérdés, miért éjipeii ilyenek 

 ezek a typusok és miért nem egyformák azcikV 

 Habár végleges választ még jelenleg a be- 

 hatóbb vizsgálatok kezdetén nriii adiiatnnk. 

 azért mégis röviden érinteni erre \onafk(i/,ó 

 vizsgálataim eredményét. 



A füsti fecs/.-e tavaszi fölvonulásáiiak a iimmI j:(t 

 röviden Hirundotypus-w&k nevezzük cl. jel- 

 lemzője : korai érkezés délen és alacsonyan 

 fekvő területeken, megfelelő késés északon és a 

 magas hegyvidéken. A vonulási térké]) \ilá- 

 gosan bizonyítja ezt az állítást, csak követni 

 kell az (dső ize|)iptezis kanyargó menetét, a 

 mint mindenütt kikerüli vagy körülöleli a 

 magasabb vidéket, ellenben mélyen belekanya- 

 rodik a hegyvidék nagyoi)b folyóvölgyeibe. 

 csak rá kell nézni a késő területre, azokra a 



Bedbaclituiigsiiiaieriale verwerthet wird. ander- 

 seits aber und liauptsächlich, um auf (Iruud 

 der Ergeltnisse lustructidnen für die weitere 

 Beobachtung geben zu können. Im Bewusst- 

 sein dessen, dass die Verlässlichkeit des 

 Materiales begrenzt ist, bildete ich nur drei 

 flruppen — früher, mittlerer und später An- 

 kunft — - und wurden die beigegebenen Zugs- 

 karten auf Grund dieser drei Gruppen — 

 hell = frühe, mittlerer Ton = mittlere, dun- 

 kel = späte Ankunft — construirt. Das Ganze 

 ist natürlich noch unvollkommen und ist das 

 Verhältniss zwischen den thatsächlich vor- 

 handenen, zu den zukünftigen Karten noch 

 etwa ein solches, wie zwischen einem Schul- 

 atlas und einer bis in die Einzelheiten gehenden 

 genauen Karte. Im Grossen und Ganzen aber 

 zeigen dieselben dennoch den N'erlauf des Zuges. 



Es ist zu ersehen, dass sich der Zug jeder 

 Art anders gestaltet, die schon früher beton- 

 ten Zugstypen treten prägnant hervor. Die- 

 selben zeigten sich schon in den Bearbeitun- 

 gen der einzelnen Zugsjahre und wiederholten 

 sich von Jahr zu Jahr mit fast mathematischer 

 Genauigkeit. Mag der Charakter des Zugs jalires 

 früh oder spät gewesen sein, das änderte an 

 den Typen durchaus nichts. Der Einfluss der 

 Witterung Hess sich nur in dem numerischen 

 Werthe des Mittels nachweisen, indem dasselbe- 

 entweder früher oder später ausfiel als das 

 normale Landesmittel. 



Natürlicherweise konnten wir uns mit der 

 Constatirung der Zugstypen nicht begnügen, 

 ganz unwillkürlich taiudit die Frage auf, 

 warum sind diese Typen gerade so wie sie 

 sind und wariiiu gleichen sicli dieselben 

 nicht? (>l)zwar jetzt am Beginne des einge- 

 henderen Studiums noch keine endgültige 

 Antwort auf diese Fi-agen gegeben werden 

 kann, so werde ich dodi die Kesultatc meiner 

 riitei'suriuiuiicn kurz berühren. 



Den l'"riilijahrszug der BaiichsvhivaUie wer- 

 den wir iiuiz Hinindotypus neniuMi ; charak- 

 teristisch für denselben ist: frühe Ankunft 

 in südlich und niedriy gelegenen, entsjirechend 

 spätere in nördlichen und höher gelegenen 

 (lehieten. Aus der Zugskarte ist die Ri(;htig- 

 keit dieser Behaujitung klar zu ersehen, man 

 folge nur dem gewun(l(>nen Gange der ersten 

 isepiptese, wehlie dem höiiereii Berglande 

 überall ausweicht, resp. dasseUie umschliesst. 

 dagegen längs der grösseren Flussthäler weit 



