14 



Ez a vizsgálat csak a megtelepedés bet'olyá- 

 sáról nyújt fölvilágositást, arriíl nem szól s 

 nem is szólhat, hogy honnan tudja valamely 

 terület fecskéje, hogy melyik évben mikor 

 válik hazája alkalmassá a megtelepedésre és 

 hogy miért jönnek egyáltalában vissza. Az 

 első kérdésre vonatkozólag Hegyfoky ih'presiizió- 

 elmélete ugyan már nagy haladást jelent, de 

 egy összefoglaló, hosszabb sorozatokra támasz- 

 kodó földolgozás hijában még behatóbban 

 nem foglalkoztunk a kérdéssel. A kezdet min- 

 den esetre nagy reményekre jogosít. A máso- 

 dik pontra nézve csak azt a tényt doniborit- 

 hatjuk ki, hogy jönnek — inihelijt lehet : ha 

 előbb tavaszodik, akkor korábban érkeznek 

 és nem kötik magukat az állandó érkezési 

 időhöz. A czél itt mjilránvalóan az, teljesen 

 kihasználni az ér/hajlat által megszabott idő- 

 közt a költésre, tehát a faj föntartására. Míg 

 az őszi elvonulás, mint a tél ellen való véde- 

 kezés, a fajföntartó individuumok és evvel 

 közvetve a faj föntartására irányul, addig a 

 tavaszi vonulás, vagyis a költési helyi'e való 

 visszatérés közvetlenül a faj föntartása érde- 

 kében történik. A nálunk költő madárfajok 

 táplálkozásuknál, szervezetüknél fogva és egyéb 

 hatások következtében oda vannak kötve a 

 szülőföldjükhöz : a mint más viszonyok közé 

 kerülnek, megváltozik a faj jellege is, bizo- 

 nyítják ezt a nagy számban meglevő földrajzi 

 varietások. subspecziesek stb. A ki'tvetkcző 

 fajföntartó geuerácziót tehát a faj szülőföldjén 

 kell fölnevelni, mert csak itt nyerheti meg a 

 fajt jellemző bélyegeket, ezért tér vissza a 

 vonuló madár a szülőföldjére, a szervezetének 

 legjobban megfelelő helyére, mert ezen van 

 legjobban biztosítva a fajnak, mint olyannak 

 a maga tisztaságában és jellemző mivoltában 

 való föntartása. 



A vonulásnak ily módon valii értelmezése 

 és a fajföntartás általános törvényére való 

 visszavezetése mellett a vonidási typusok meg- 

 oldása voltaképen egyértelmű föladat avval, 

 minden typust visszavezetni li. n. normális 

 typusra, illetőleg azoknak az okoknak a kuta- 

 tása, a melyek a normálistói eltérő ty))ust 



Diese Untersuchung gibt nur über den Ver- 

 lauf der Besiedelung Aufschluss. darüber be- 

 sagt dieselbe nichts, von wo die Schwalben 

 wissen, dass ihr Brutgebiet zur Rückkehr 

 schi.n geeignet ist und warum dieselben über- 

 haupt zurückkehren. Für den ersten Punkt 

 bedeutet zwar die Dejjressioristheone von 

 Hegykoky schon einen bedeutenden Schritt, 

 doch kann wegen Mangels einer zusammen- 

 fassenden, auf längeren Serien basirenden 

 Bearbeitung die Frage noch nicht eingehen- 

 der behandelt werden. Der Anfang berech- 

 tigt jedenfalls zu grossen Hoifnungen. Für 

 den zweiten Punkt möchten wir in erster 

 Linie das Moment hervorheben, dass die 

 Schwalben zurückkehren — suixilil es iiiotjlìeh 

 ist; tritt der Frühling eher ein, so erscheinen 

 sie früher und binden sich nicht an einen 

 Constanten Zeitpunkt. Die Tendenz ist hier 

 augenscheinlich die vollständige Ausnützung 

 des durch das Klima hestiiiunten Zeitraumes 

 zur Brutpflege, d. h zur Erhaltung der Art. 

 Während der Herbstzug als Schutzmittel gegen 

 den existenzbedrohenden A\'inter durch das 

 überleben der arterluiltenden hulividuen indi- 

 rect der Erhaltung der Art dient, geschieht 

 der Frühjahrszug, also die Rückkehr zur 

 Niststelle direct im Interesse der Erliaituug 

 der Art. Die bei uns nistenden Arten sind 

 infolge ihrer Naiirung. ( »rganisation und ande- 

 rer Umstände au ihre Heimat gebunden ; 

 sowie dieselben unter andere Verhältnisse 

 gei'aten, muss sich der Artcharakter natur- 

 gemäss abändern — Zeugen sind di(^ in gros- 

 ser Anzahl vorhamlenen geographischen Va- 

 riationen, Subspecies etc. Die nachfolgende 

 arterhaltende Generatinn muss ilalur in dei' 

 Heimat der Art grossgezogen werden, nur 

 hier kann dieselbe die die Art charakterisi- 

 rendeu Merkmale erhalten, deshalb kehrt der 

 Zugvogel zurück in die Heimat, auf das Ge- 

 biet, welches seinem Organismus am besten 

 entspricht, wo daher die Erhaltung der Art 

 in ihrer Reinheit und in ihrem charakteristi- 

 schen \^'es(!n an: besten gesichert ist. 



In dieser Deutung des Zuges und durch 

 Zurückführung desselben anf das universelle 

 Gesetz der i^rlialtung der .\rl ist die l'rage 

 der Zugstypen gleichbedeuttuid mit der Auf- 

 gabe, dieselben auf einen Normaltypus zurück- 

 zuführen, resp. jene Ursachen zu eruiren, 

 welcjie einen vom Xormaleii abw cieliriuleu 



