17 



l)an délkelet-északuyiigati irányban halad s 

 eunek megfelelően legkorábban és legnagyobb 

 tömegével a délkeleti vidékeket érinti — korai 

 és tömeges átvonulás — ; nyugat felé folyto- 

 nosan veszít az erejéb(31 és fokozatosan késik 

 — szórványos és késői vonulás — . Termé- 

 szetes dolog, hogy mindezeket a tanulságokat 

 csak egy egyetemes földolgozásban lehet érvé- 

 nyesíteni, ebben a keretben csak a konstatá- 

 lásra vagyunk utalva. 



Végeredményélien a CJicouiatypusra vonat- 

 kozólag a következőket mondhatjuk: a válunk 

 megtelepedő rjóliják fölvonulása valószínűleg 

 normális typiist alkot; a Ciconiatypus átvonu- 

 lási jelenségek következménye. 



A fehér barázdabillegető fölvoiiulása iij"abb 

 önálhi tyjnist mutat : jelleuizi : aránytulamd 



licli in südost-nordwestlícher Richtung bewegt, 

 dass dieselbe also dementsprechend die süd- 

 östlichen Gegenden am frühesten und hef- 

 tigsten berührt — früher Massenzug — . 

 dagegen nach A\'esten hin stufenweise an 

 Heftigkeit verliert und später erscheint — 

 spärliches Erscheinen nebst später Ankunft. 

 Natürlich können diese Ergebnisse nur in 

 einer universalen Bearbeitung zur Geltung 

 gebracht werden, in diesem Rahmen müssen 

 wir uns mit dem (Jonstatieren begnügen. 



Als Endresultat kann über den Ciconiatypus 

 Folgendes gesagt werden : Der Zug der unser 

 Gebiet besiedelnden Störche bildet höchstwahr- 

 scheinlich einen N ormait gpus ; der that säch- 

 lich bestehende Ciconiatypus ist eine Folge der 

 Dnrchzugserscheinungen. 



Der Zug der weissen Bachstelze ergibt einen 

 neuen selbständigen Typus : charakteristisch 



Älut^riUa alba tavaszi vuniüá^i tórkúiie. — Frühjaliiszuf^skai-to von .MotaciUa allja. 



korai érkezés a nyugati területeken, késő érke- 

 zés keletéül. Már az egyéves föl(h)lgozásokban 

 is állandóan kifejeződött s ezért már régebben 

 is Motacillatypus-niik neveztük el. Általános- 

 ságban éppen ellentéte a Ciconiatypiisnak, 

 de ha behatóbban vizsgáljuk a vonulási tér- 

 képet, úgy nem kerülheti ki a íigyelmet az 

 a tény, hogy bizonyos fokig itt is érvényesül 

 a folyóvölgyek hatása. Szóval megvan a inély 

 vidékekről magasabbak fdé haladó késés; e 

 mellett a késés még délről észak és nyugatról 

 kelet felé is halad. A Hirundotypustól ez az 

 egy új elem. a nyugatról kelet felé haladó 

 késés, különbözteti meg. Az a kérdés, hogy 

 lehet-e azért normális typus. vagyis együtt 

 halad-e a vonulás valamelyik izothernulval. 

 Ismeretes dolog, hogy az izothernulk haladása 

 Európában nem egyforma minden hónapban. 

 Nyáron délről észak felé haladnak, télen pedig 

 e mellett még nyugat-keleti irányt is tartanak 

 be s a tenger felől Jialadnak a kuntinciis 



für denselben sind : unrerhältnissmässiy frühe 

 Ankunft im Westen, spätes Erscheinen in öst- 

 lichen Gebieten. Derselbe kam auch schon 

 in den Bearbeitungen der einzelnen Jahre 

 constant zum Ausdruck und wurde Mofncilla- 

 typus genannt. Im Allgemeinen ist dersellje 

 das gerade Gegentheil des Ciconiatypus, doch 

 kann uns bei einem aufmerksamen Studium 

 der Zugskarte die Thatsache nicht entgehen, 

 dass sich der Einfluss der Flussthäler hiev 

 bemerkbar macht. Auch hier lässt sich die 

 von Tief nach Hoch schreitende ^'ers|)ätung 

 nachweisen ; die Verspätung geht ausserdeni 

 von Süd nach Nord und von West nach Ost. 

 Von dem Hirundotypus unterscheidet sich der 

 Motacillatypus also durch dieses neue Ele- 

 ment — Verspätung von West nach Ost. Es 

 ist nun die Frage, ob derselbe trotzdem ein 

 Normaltyjius sein kann, ob der Zug mit einer 

 Isothernu' parallel fortschreitet? Es ist bekannt, 

 dass der \rrlaut' licr Isothermen in iMiroiia 



Aquila XIII. 



