XIII 



menyre, hogy a madárvoniiláí? jelensége az 

 évszakok járásához való kapcsolatábau zóná- 

 kon át megy végbe, a jelenség lefolyását az 

 egész vonulási területen kell földeriteni. Mint- 

 hogy a niadárvonulás jelensége a palaeark- 

 tikus és arktikus területen szorosan össze- 

 függ az évszakok járásával, azért azokban a 

 viszonyokban gyökerezik, a melyekről Newton 

 gravitáczió törvénye és GAuss-nak az égi 

 testek mozgására vonatkozó elmélete érte- 

 keznek ; nem is szólva a föld tengelyének a 

 pályához való ferde állásáról, valamint arról 

 sem, hogy vonuló madaraink életföltételeinek 

 az alakulásáról a délvidéken alig tudunk vala- 

 mit, holott föl kell tételeznünk azt, hogy ott 

 se „csodák" és „rejtélyek", hanem a mi 

 őszünknek és telünknek megfelelő kényszerítő 

 okok indítják meg a visszavonulást. „The 



Ibis" tehát mindenesetre elvetette a sulykot, 

 a mikor ilyen szemhatárral szemben a „köze- 

 lebb fekvő szász" helyi és földolgozatlau 

 adatokat vonultatta föl velem szemben. S 

 most következnek a források.* 



És nehogy azt liigyje „The Ibis", hogy ez 

 csak egy bibliográfiai kimutatás. Ez a jegy- 

 zéke azoknak a forrásoknak, a melyekből 

 merítettük a M. 0. K. adatgyűjteményét. Min- 

 den adat igazolva van s el van látva a föld- 

 rajzi koordinátákkal stb-vel. Ezt a gyűjte- 

 ményt sok jónevű ornithologus látta, így 

 angolok, s ezek között De. Dresser is. Remél- 

 jük, hogy ezek után „The Ibis" el fogja 

 ismerni, hogy „a közelebb fekvő Szászorszá- 

 gon" túl is még elég messzire látunk. 



Herman Ottó. 



* Lásd ezeket a IV. alatt a XX. lapon. 



