XI 



A „The Ibis" és az ornithophaenologia. 



A „The Ibis" a VIII. sorozat V. kötetében, 

 az 1905. évi okt. havi 20-ik füzetben, annak 

 634 — 686. lapján ismertetéssel tiszteli meg 

 .,The Method etc."' és „Recensio eritica etc." 

 czimű munkáimat. A bevezetésnek azonban 

 bizonyos éle van. A „The Ibis" azon a vélemé- 

 nyen van, hogy azt a fölhívásomat, miszerint 

 az omithophaeuologia művelésében a többi 

 ország is kövesse a magyar példát, ligy lát- 

 szik úgy bocsátottam világgá, hogy nem fektet- 

 tem kellő súlyt más országok, mint pl. Anglia. 

 Dánia és — a hozzám — még közelebb fekvő 

 Szászország idevágó munkáira, s hogy ezeket 

 úgy látszik „véletleneknek" tartom. Lényegi- 

 leg azonban igazat ad. 



Már most azt akarom mondani. Imgy igen jól 

 ismerem az angol munkákat, s hogy azokat 

 a ,,Recensio"-ban, a 18. lapon : Dixon „The 

 migration of British Birds 1905" és tovább 

 az 58. lapon : „Report ou Migration" H.\rvie- 

 Brown, Cordeaux, More, E-\gle-Cl.\rk és Bar- 

 KiNGTON neveivel még külön föl is emiitettem; 

 — s igen jól ismerem a dán és szász mun- 

 kálatokat is, a mint az különben az alább 

 következő jegyzékből is kitűnik. Mivel pedig 

 ennek daczára is kiadtam a folhivást, hát erre 

 azt hiszem, meg volt a nyomós okom. 



Az ornithophaenologiának ugyanis két fő- 

 része van, még pedig az első a megfigyelés és 

 az adatok gyűjtése, a második pedig ezeknek 

 a rendszeres földolgozása. A gyűjtést és a 

 földolgozást az összes ismert adatokra és az 

 egész területre hell kiterjeszteni, különben nem 

 nyerünk elfogadható eredményeket. Ezen a 

 helyen nem is akarok szólni az egyidejű meg- 

 figyelésekről s a régi adatokról, — a melyek 

 Angliában DERH.«-ma], azaz 1707-el kezdőd- 

 nek — mert az túlságosan eltérítene tárgyamtól, 

 Jianem egyszerűen azt akarom megjegyezni, 

 hogy mi magyarok füldolgoztuk összes isme- 

 retes adatainkat, még pedig minden évfolya- 

 mot külön, s a M. 0. K. folyóiratában publi- 

 káltuk is azokat, még pedig két nyelven, s 

 azonkívül belevontuk a meteorológiát is, így 

 tehát lege artis ornithophaenologiailag jár- 

 tunk el. 



Erre az eljárásra yonatkozott a fölhívás. 



mint követendő példára, mert tiszta sor, hogy 

 csak ennek a segélyével lehetséges a külön- 

 böző területeken lefolyó madárvonulásokat 

 összehasonlítani és következtetéseket levonni. 

 „The Ibis" bizonyára elismeri ennek az eljárás- 

 nak a helyességét. 



Ha már most evvel szemben azt nézzük, 

 hogy hogyan áll Anglia a földolgozások terén, 

 úgy arra az eredményre jutunk, hogy senki 

 se dolgozta még föl a teljes angol anyagot. 



Eagle-Clarke, ki valósággal hivatott lett 

 volna erre, a „Digest of observations of birds 

 at lighthouses and lightwessels 1880 — 1887. 

 British association for the Advancement of 

 sciences ; Liverpool meeting 1890" czímü mun- 

 kájában a meteorológiai elemek igen helyes 

 alkalmazásával adott ugyan egy földolgozást, 

 de csak a partokon gyűjtött adatokat vette 

 föl, s maga is azt mondja róla, hogy az tanul- 

 nuinyainak csak a kivonata, nem pedig vala- 

 mely teldntetben kimerítő földolgozás, — azt 

 is mondja továbbá, hogy az adatok nagy 

 tömege még várja a statisztikai földolgozást, 

 s én még azt fűzöm ehhez, hogy avval a 

 nagy tömegű angol adattal, a mit a Harvie- 

 Brown- Cordeaux stb. (újabban Ogilvie-Grant 

 folytatja) szervezeten kívül is gyűjtöttek még, 

 nem foglalkozott és nem foglalkozik eddig 

 még senki se. 



Ily módon azután Anglia, daczára annak, 

 hogy ott a madártan igen magas fokú virág- 

 zásban van. ornithophaenologiailag csak kor- 

 látolt mértékben hasonlítható össze, és ilyen 

 marad is mindaddig, a míg a földolgozás csak 

 töredékeket ölel fel, a míg azt nem tudjuk, 

 hogyan telepítik be a vonulók Angliát? Az 

 utóbbinak elöföltétele az, hogy ne csak azt 

 tudjuk meg, hogy miképpen érik el, illetőleg 

 hogy miképpen hagyják el a madarak az 

 angol partokat, hanem azt is, hogy miképpen 

 vonulnak át Anglia belterületén és különösen 

 azt, hogy miképpen szállják meg a költő- 

 területet. Nem csak a tengerparti megfigye- 

 lésekről van szó, hanem egy megfigyelő háló- 

 zatról, a mely lehetőleg sűrűn fedi Anglia 

 területét. 



Evvel azonban nem akarjuk kicsinyíteni 



• Ezt a terniimist az „aviphaenologia" helyett ha.sználjuk, még pedig Newton Alfbéd tanár levélbeli 

 indítványára. H. 0. 



n* 



