vn 



bau teljesen konform a Hiruudo rustica izo- 

 tliermális vonulásával, a mely Europa terüle- 

 tét, Gibraltar és Eulea között véve, a febr. 13. 

 és máj. 29. közötti időszakban ' szállja meg.' 



Nem terjeszkedem ki azokra az elméletekre, 

 melyeket Kleinschmidt érint s részben tárgyal 

 is, a milyenek pl. az őskori terjeszkedési 

 utak Grönland felé — konformok a Weibmann- 

 félékkel a Földközi tengeren át; az északon 

 föltételezett teremtési centrum, melyet a ma- 

 darakra vonatkozóan Haacke, ill. Tristram is 

 vallanak, a melylyel Braun Frigyesnek, a 

 német ornithophilosophusnak az az elmélete 

 áll szemben, hogy az európai vonuló madarak 

 ősliazája a trópusokban van — a penduláczió 

 elmélete, a mely Afrikán át fölvesz egy osztó 

 iiigavonalat s ezáltal egy nyugat s egy kelet 

 felé irányulóra bontja szét a vonulást, — és 

 zárom ezt a részt IvLEiNscHMiDT-nek épp oly 

 igaz mint megszivlelendő szavaival: „Z)e min- 

 den elmélet csak egyet hizonyü : azt, hogy 

 milyen becses a tovcibhi i-onulási anyag". 

 És tovább: ^Egy példány alapján nevezni 

 meg alakolcnt; egy alak alapján ítélni meg 

 az alakliör biológiáját ; egy alakkör alapján 

 már vonulási mozzanatokat megmagyarázni : 

 a legtöbb esetherf, könnyelműség volna". 



Mindez igen helyes, és megjegyzem, hogy 

 az első mondat érezhetően a puszta species 

 és subspecies-gyártás valóságos elfajulása 

 ellen irányul. 



Kétségtelen, liogy mindaz a megállapitás, 

 a mi Kleinbchmidt fölfogása szerint alakkör, 

 szervesen összefügg az ornithophaenologiával. 

 kölcsönösen kiegészítik, de egyúttal ellen is 

 őrzik, egyszóval, nem nélkülözhetik egymást. 

 Az ornithophaenologusnak nagyobb sídyt kell 

 fektetnie arra az alakra, a melynek a vonu- 

 lását akarja inegállapitani, s viszont az alak- 

 körök emberének szigorúan kell ügyelnie a 

 [jhaenologiai elemre. Ez az az út, a mely 

 végül a „sejtelmek", „talányok" és hiábavaló 

 •spekulácziók tömkelegéből kivezet és meg- 

 felel a tudomány komolyságának is. 



' „Aquila" -bau, de egyúttal szerzőnek „Recensio 

 eritica stb.'-ben 1905. pag. 21. 



und Brutdaten (Juni)'" angegeben sind, u. zw. 

 für Nordost-Europa, Nordsibirien. Das ist aber 

 ganz conform dem isothermalen Zuge von 

 Hirundo rustica, welche das Gebiet Europas 

 in der Zeit vom 13. Februar und 29. Mai, 

 zwischen Gibraltar und Luleâ genommen, 

 besiedelt.' 



Ich übergehe die rein speculativ aufgestell- 

 ten Theorien, welche Kleinschmidt berührt und 

 zum Theü behandelt, wie : die geschichtlichen 

 Verbreitungsstrassen gegen Grönland — con- 

 form jenen von Weismann über das Mittel- 

 meer ; das Schöpfungscentrum im Norden, 

 auch für die Vögel von Haacke, resp. Tristram, 

 dem die Urheimat der europäischen Zugvögel 

 in den Tropen des deutschen Ornithophilo- 

 sophen Fritz Braun entgegensteht — und 

 auch die Pendulations-Theorie, welche die 

 theilende Schwankungslinie durch Afrika auf- 

 stellt und durch diese den Zug der Länge 

 nach in eine östliche und westliche Flucht 

 zerlegt und schüesse diesen Theil mit den 

 ebenso wahren als beherzigenswerthen Wor- 

 ten Kleinschmidt's : ^Aber alle Hypothesen be- 

 weisen nur eines : tvie tverthvoll weiteres Material 

 von Zugsdaten ist". Und weiter: „Auf Grund 

 eines Stückes eine Form zu benennen; auf 

 Grund einer Form die Biologie des Formen- 

 kreises zu beurtheilen ; auf Grund eines For- 

 menkreises schon Ziigsphaenomene zu erklären : 

 iväre in den meisten Fällen leichtsinnig". 



Alles sehr richtig und ich bemerke, dass 

 der erste Satz fühlbar gegen den förmlichen 

 Unfug der puren Species- und Subspecies- 

 macherei gemünzt ist. 



Es erleidet wohl keinen Zweifel, dass die 

 Feststellungen, welche Kleinschmidt als For- 

 menkreis auffasst, mit jenem der Ornitho- 

 phaeuologie organisch zusammenhängen, ein- 

 ander ergänzen, aber auch controlliren, mit 

 einem Wort : sie können einander nicht ent- 

 raten. Der Ornithophaenologe muss schärfer 

 auf die Form sehen, deren Zug er zu lixiren 

 bestrebt ist ; der Mann der Formenkreise hat 

 bei der Begründung seiner Definitionen das 

 pliaenologische Element strenge zu berück- 

 sichtigen. Das ist der Weg, der endlich aus 

 den „Ahnungen", „Räthseln" und dem Ge- 

 wirre ganz müssiger Speculationeu heraus- 



' „Aquila", aber auch in „Recensio critica etc." 

 des Auetors 1905 pag. 21. 



