IV 



El kell isiiieruünk, hoay az ornithologiában 

 az orisiiioliiüiai elem még nagyon is túlsúly- 

 ban van. A systematikusok osztályozása és 

 bizonyítása főleg a külsőre támaszkodik, mér- 

 téktáblázatokra, sőt még a színezet csekély 

 nüanszaira is, a mit azután úgy vesznek, mint 

 tényleg meglévőt, s igy modern fölfogás sze- 

 rint döntő is. Nyilt kérdés marad azonban, 

 hogy mi ezeknek a döntő elemeknek a végső 

 oka. Pedig ez a kérdés vonatkozik a tulajdon- 

 képpeni biológiai elemre, ennek az imént 

 adott értelmében s bizonyára ez a fontosabb, 

 mikor külső jelenségeknek az okát kell föl- 

 deríteni és megállapítani. Pedig éppen erről 

 van szó. 



Szigorúan véve Kleinschiudt módszere is 

 orismologikns és oekologikus. A tárgyalt szer- 

 vezet valamely életköre alakjainak a meg- 

 különböztetésére éppen úgy a külsőről veszi 

 a bizonyítékait, mint Linné; áttöri azonban a 

 Linné-féle módszer — (bár egy éles polémiá- 

 ban Darwin ellen, s így a teremtési elmélet, 

 vagyis tulajdonképpen a dogma mellett fog- 

 lalt állást) — merev határait, a mennyiben 

 tetemes teret enged a zoogeogra])hiának. vagyis 

 az alakkörök egyes megkülönböztethető, vagy 

 megkülönböztetett alakjait biológiailag is bi- 

 zonyos földrajzilag megkülönböztethető terü- 

 letekhez kapcsolja. 



Egész módszerét és pedig igen szemlélete- 

 sen a Saxicola horealis (Ki = vagyis az ő 

 értelmében) faj'nál alkalnuizta és fejtette ki 

 Kleinbchmidt.' 



Bemutatja az (igyes alakolvat, kezdve Afrika 

 belsejétől, a Szomáli földtől egészen északi 

 Szibériáig és Grönlandig. .Vz I. táblán egy 

 térké|)vázlaton, a mely felöleli az említett 

 területet, vannak a főalakok, még pedig rész- 

 ben egész alakban, az alak és színezet, 

 részben pedig az evezőtollak nagysági viszo- 

 nyainak a föltüntetésével. A 111. táblán van- 

 nak a fej- és torokképek ugyanazon földrajzi 

 elterjedés szerinti változatai, még pedig kap- 



' Berajah, Zoographia iníinita I. füzet. Saxicola 

 borôali,s Tabi. I-IX. 1— Í22. lap. Schlüter V. Halle a/S. 

 kiadása 1905. 



Bedingungen des Lebens, also des Lebens 

 als solcheii seihst, bedeutet. 



AVir müssen zugeben, dass in der Ornitho- 

 logie das orismologische Element noch sehr 

 vorwiegend ist. Die Classilication und Beweis- 

 fülirung stützt sich bei den Systematikern 

 vorwiegend auf das Äussere, auf Masstabellen 

 und selbst unscheinbare Nuancen in der Fär- 

 bung, was dann auch als thats ■ rhlich genom- 

 men wird, mithin nach moderner Auffassung 

 entscheidend ist. Die Frage der Gniiidursnclie 

 dieser entscheidenden Elemente bleibt jedoch 

 oifen. Diese Frage betrifft aber das eigent- 

 liche biologische Element in dem soeben ge- 

 gebenen Sinne, und dieses ist gewiss das 

 Wichtigere, wenn es sich darum handelt, die 

 Ursache äusserer Erscheinungen zu ergrün- 

 den und festzustellen. Und darum handelt 

 es sich eben. 



Strenge genommen, ist audi Kleinschmidt'b 

 Methode die orisnmlogisch-oecologische. Er 

 holt seine Beweise für die Unterscheidung 

 der Formen eines Lebenskreises des behan- 

 delten Organismus vom Äusseren, gerade wie 

 Linné ; er durchbriclit aber die starre Grenze 

 der linnéanisclien Methode — (obzwar er sich 

 in einer scharfen Polemik gegen Darwin, 

 mithin zur Schöpfnngsthefirie, eigentlich zum 

 Dogma bekennt) - indem er der Zoogeograjihie 

 wesentlichen Kaum gibt, d. h. die einzelnen 

 unterscheidbaren, oder unterschiedenen For- 

 men des F'ormenkreises auch biologisch an 

 gewisse, geographisch unterschiedene Gebiete 

 knüjift. 



Ganz und auf sehr anschauliche Weise hat 

 Kleinsch.midt seine Methode auf Saxicola ho- 

 realis (Kl = also in seinem Sinne) angewandt 

 und entwickelt.^ 



Er zeigt uns die Formen, mit Somaliland 

 im Inneren Afrika's beginnend, bis Nord- 

 sibirien und Grönland. Auf Tafel I sind die 

 Hauptformen auf einer Kartenskizze, welche 

 das genannte Gel)iel umfasst, eingestellt, u. zw. 

 tlieils in ganzer Figur, welche die äussere 

 Gestalt und Färbung darstellt ; theils in der 

 Markierung der Schwingen in ihrem gegen- 

 seitigen Längenverhältnisse. Auf Tafel III sind 

 die Köpfe sanimt Kehle in ihren Veränderun- 



' Berajah, Zoofiraphia infinita. Lief. I. Saxicola 

 borealis. Taf. I — IX. Seiten 1 — 22. Verlag von W. 

 Schlüter, Halle a/S. 1905. 



