105 



A középszániok ugyan nem mutatják egész 

 határozottan, de azért mégis valószínű, hogy 

 a fürj tavaszi fölvonnhisa a Hirundotypnst 

 követi. A Kis Alföld némileg késik, de ez a 

 kevés adatra vezethető vissza, a melyek között 

 Keszegfalva késő adata igen erősen érvénye- 

 sül. A keleti hegyvidék középszáma viszont 

 túlkorai, a mi annak a következménye, hogy 

 a meglevő kevés adat majdnem kizárólago- 

 san csak az Alföld és hegyvidék határairól, 

 vagyis inkább csak a domljvidékekről való ; 

 a magasabb hegyvidék alig van képviselve, 

 s így természetes, hogy a késés nem lehet 

 jelentékeny. 



Kétségtelennek tartom, hogy a hosszabb 

 sorozatokon alapuh) földolgozás egész világo- 

 san a Hirnndotypust jelöli meg, mint a fürj 

 tavaszi fölvonulásának a módját. Indokolja 

 ezt a kijelentést a fürj élet- és vonulási 

 módja. A megfigyelő rendesen csak az első 

 pittypalattyszót jegyzi, illetőleg jegyezheti föl, 

 s ennélffigva csupa egyöiiteta megtelepedésre 

 vonatkozó megfigyeléseket kapunk. A föl- 

 vonulás menetére tehát nem hatnak zavarólag 

 átvonulási ós kóborlási jelenségek, minél- 

 fogva ez a már tisztán csak meteorológiai 

 tényezőktől függő fölvonulás, illetőleg meg- 

 telepedés a Hirundotypus név alatt ismert 

 normális typus szerint folyik le. A viszonyok 

 teljesen ugyanazok, mint a füsti fecskénél, s 

 így csak természetes, hogy a két fölvoiiulás 

 is teljesen azonos. Valószínű, hogy a fürj is 

 egy meghatározott hőfok mellett telepszik 

 meg, illetőleg, hogy ez a folyamat párhuzamo- 

 san halad valamelyik izotliermával. 



Obwohl es die Regionenmittel nicht un- 

 zweideutig beweisen, so ist es doch sehr 

 wahrscheinlich, dass der Frühjahrszug der 

 Wachtel dem Hirundotypus folgt. Die kleine 

 Tiefebene ist etwas zu spät, doch ist dies auf 

 die geringe Anzahl der Daten zurückzuführen, 

 infolgedessen sich das etwas späte Datum 

 von Kes.-egfalva sehr stark fühlbar macht. Die 

 östliche Erhebung ist im Gegentheile zu früh, 

 was dadurch hervorgerufen wird, dass die 

 wenigen Daten fast ausschliesslich den Gren- 

 zen der Tiefebene und des Gebirges, also 

 mehr dem Hügellande entstammen ; das liöliere 

 Gebirge ist kaum vertreten, weshalb auch 

 die Verspätung nicht bedeutender sein kann. 



Unzweifelhaft wird eine auf längeren Be- 

 obachtungsserien fussende Bearbeitung den 

 Hirundotypus für den Zugsverlauf der Wach- 

 tel angeben. Es wird dies durch die Lebens- 

 und Zugsweise der Wachtel begründet. Der 

 Beobachter notirt, resp. kann gewöhnlich nur 

 den ersten Wachtelschlag notiren, infolge 

 dessen wir lauter einheitliche Besierlehmgs- 

 daten erhalten. Der Zugsverlauf wird daher 

 von Durchzugs- und Strich-Erscheinungen 

 nicht getrübt, weshalb dieser nunmehr nur 

 von meteorologischen Faktoren abhängende 

 Zug nach dem unter Hirundotypus bekannten 

 normalen Typus verläuft. Die Verhältnisse 

 sind dieselben, wie bei der Rauchschwalbe, 

 und ist es daher nur natürlich, dass sich 

 auch die beiden Besiedelungsweisen vollkom- 

 men gleichen. Es ist sehr wahrscheinlich, 

 dass auch die Wachtel mit einem bestimmten 

 Temperaturgrade zieht, resp. dass die Be- 

 siedelung mit einer bestimmten Isotherme 

 parallel vor sich geht. 



14 



