142 



Az 1905. évi tavaszi madárvonulás 

 és az idö járása. 



HeGYFOKï KABOS-tÓl. 



Az oriiithologiai adutok alapján a/.on ered- 

 ménjTe jut Schenk Jakab, hog}' az 1905. év 

 tavaszán késett a madarak megjelenése, mivel 

 95 faj közül 24 érkezett csak korábban a 

 szokottnál, ellenkezőleg 55 későbben és csak 

 16 faj mutatkozott rendes időben. 



A késés inárczinsban 40 fajnál l'l, ájmlis- 

 ban 48 fajnál TT, májusban 6 fajnál 12 na- 

 pot tesz. Ha az egy februári fajt is tekintetbe 

 vesszük, ligy valamennyi .9.') faj átlaijosan 

 11 nappal késett az országos, tiz és több év- 

 ből számított átlaghoz képest. 



A 95 faj 10 és több éves átlaga nem egy- 

 aránt biztos, mivel némelyiket csak kevés 

 helyen figyelték meg éí^ nem is minden évben. 

 Ennélfogva jobb lesz csu|)án csak azokra a 

 fajokra támaszkodni, melyek számosabb adato- 

 kat mutatnak fel és tíz (1894—1903) év alatt 

 minilfu (■■vben hittek megfigyelve; annál is 

 inkáljb czélszerűbb lesz ezelcre építeni, mivel 

 a kötet elején levő értekezésemből a 10 évi 

 adatok összegét is ismerjük ('/.en 32 fajnál 

 és a megjelenés időszakának a hőfokát is. 

 Aziránt eleve is tisztál)an lehetünk, hogy a 

 2340 adatból számított tíz éves (1894 -1903) 

 átlag a fehér gólyánál sokkal biztosabb s így 

 biztosabb az 19U5. évi átlagnak hozzámért 

 különbsége is, mint a fekete gólyánál, hol a 



10 éves átlagot csupán 66, s az 1905. évi 



11 adatból lett számítva. A 32 faj között a 

 fekete gólya mutat fel hígkevesebb adatot ; 

 az 1905 évi átlag legnagyobli nu rl('kben (13 

 nap késéssel) tér el a, tiz éves átlagtól. 



Der Vogelzug und die Witterung 

 im Früiiling des Jalires 1905. 



Von Jakob Hegyfoky. 



Auf Grund der ornitliologischen Daten be- 

 kommt Herr Jakob Schenk das Resultat, dass die 

 Ankunft der Vögel im Frühling des Jahres 

 1905 eine verspätete ist, weil unter 95 Arten 

 nur 24 frühzeitiger, 55 aber versjjätet ankamen 

 und nur 16 ncn-mal. 



Die Verspätung beträgt im März bei 40 

 Arten insgesammt Tl, im April bei 48 Arten 

 TT. im ^fai bei 6 Arten 1"2 Tage. Zieht man 

 auch die einzige Art aus dem Fel)rnar in 

 Betracht, so stellt sich die Verspätung aller 

 95 Arten mit l'l Tag heraus gegenüber dem 

 zehn- und m(dirjä]irigen Landesmittel. 



Das Mittel der 10 und mehr Jahre aller 

 95 Arten ist nicht bei allen Arten genug 

 sieher, weil manche nur an wenigen (M'ten 

 und auch nicht jedes .lahr l)eobachtet wur- 

 den. i]s wird <laher zweckmässiger sein, sich 

 nur auf jene Arten zu stützen, die zahlreichere 

 Daten aufweisen und 10 Jahre (1S94— 1903) 

 hindurch immer beobachtet wurdini ; schon 

 darum ist dieser Vorgang empfehlenswerth, 

 weil wir durch die Al)handlung zu Anfang 

 dieses Bandes in den Stand gesetzt sind, uns 

 mit den lOjälirigen Snmmen aller 32 Arten 

 bekannt zu machen und aussenh'iii auch ihre .\ii- 

 kunftstemi)eratur zu kennen. Darüber müssen 

 wir aber schon im N'orhinein unterrichtet 

 sein, dass z. B. das 10jährige (1894—1903), 

 ans 2340 Daten gerechnete Ankunftsmittel, 

 sowie die Differenz des Jahres 1905 gegen 

 dasselbe beim weissen Storch viel sicherer 

 ist, als beim sch\\arzen, wo das lOjälirige 

 Mittelauf ()(), dasjenige aus 1905 auf 11 Dafen 

 sich stützt. Unter allen 32 Arten weist der 

 schwarze Storch dii; wenigsten Datt^n auf; 

 das Mittel des Jahres 1905 weicht am meisten 

 vom 10jährigen ab. (13 Tage Verspätung.) 



