194 



A Hydrochelidon telep lármája és a vadludak 

 hangos tanyája azonban csak csalogatta az em- 

 bereket és izgalomba hozta az ősidőktől fogva 

 „bibicztojás-szedő" nép vérét. Minthogy óriási 

 , bandában" fészkeltek, a hang után indulva a 

 legsötétebb éjszakán is annyi tojást szedtek, 

 hogy csak ügy nyögtek a súlyuk alatt; még 

 hajnal előtt azonban otthon volt mindenki. 

 Más helyütt, s később itt is, mindenki szed- 

 hette és szedte is a tojásokat. A pusztai 

 emberek, gyerekek, asszonyok kosárszámra 

 szedték a Uimantopus, Totanus staynatilis, 

 Hydrochelidon leucoptera, Glareola pratincola 

 stb. tojásait. Részben megették, részben pedig 

 eladták a kofáknak bibicztojásként. 



Ezek közül a Nemzeti Múzeumba is került 

 néhány, a mennyiben Szalay Imre igazgató 

 többször kiválogatta a „bibicztojások" közül 

 az értékesebbeket s a gyűjteménynek aján- 

 dékozta. Ebben azonban, bizonyái'a hamis 

 bemondás következtében „Csepelsziget" lelő- 

 helylyel vannak ellátva, (Fkivaldszky : Aves 

 Hungáriáé) holott Cerva Frigyes föltétlenül 

 megbízható tapasztalatai szerint pl. a Himan- 

 topus és Totanus staynalilis az utolsó 30 év 

 alatt nem fészkelt Csepel-szigeten. Nagyon 

 valószínű, hogy az említett tojások erről a 

 vidékről vagy Dabas környékéről valók, — 

 a fővároshoz való közelségükre való tekintet- 

 ből, — de bizonyos, hogy legnagyobb részük 

 nem csepelszigeti eredetű. 



Az úton igen kevés madarat láttunk. Néhány 

 lotanus calidris, Motacilla fiaca majd Felső- 

 ürbö közelében egy Pratincola rubetra és 

 Saxicola oenanthe volt az egész madárvilág. 

 Felsőürbőn egy megszállott gólyafészket is 

 láttunk. A Bugyi alatt fekvő ú. n. „Széki 

 hosszabb" táján végre változatosabb lett a 

 madárvilág. „Csihi sneffek" (Totanus fiiseus), 

 egy falka szürke vadlúd, tőkés kacsák, Dafila 

 acuta és Anas querquedula csapatok népesí- 

 tették be a területet. Valóságos madársoka- 

 ságnak látszottak, pedig csak relative voltak 

 sokan az eddigi madárszegénységhez képest. 



Legérdekesebb volt a nálunk csak kevés 



ihnen jetzt nodi in ihren alten Jahren weh 

 thut." 



Uer Lärm der Hydrochelidon-Golonie und 

 der laute Stand der Graugänse lockte aber 

 doch, und brachte das Blut (Ueses seit uralten 

 Zeiten Kibitzeier sammelnden Volkes in Wal- 

 hing. Da es riesige (lolonicMi waren, so konnte 

 man den Stimmen imchgehend, selbst in der 

 dunkelsten Nacht so viel Eier sammeln, dass 

 man sich unter dem Gewichte bog und keuchte; 

 vor der Dämmerung musste aber Jeder zu 

 Hause sein. An anderen Stellen, und später 

 auch hier konnte Jeder Eier sammeln und 

 that es auch. Die Puszten-Bewohner, Kinder 

 und Weiber sammelten die Eier von Himan- 

 topus, Totamis staynatilis, Hydrochelidon 

 leucoptera, Olareola pratincola u. s. w. korb- 

 weise. Dieselben wurden theilweise den Händ- 

 lern als Kiebitzeier verkauft. 



Von diesen gelangten auch einige in das 

 National-Museum, indem der Director Emerich 

 v. Szalay mehrere Male die seltenem unter 

 den „Kibitzeierii" ankaufte und dem Museum 

 schenkte. Hier sind dieselben jedoch — jeden- 

 falls in Folge falscher Einsage der Händler 

 — als von der „Insel Csepel" herstammend 

 eingetragen (Frivaldszky : Aves Hungáriáé), 

 wo doch laut den unbedingt verlässlichen 

 Erfahrungen von Friedrich Cerva z. B. Himan- 

 topus und Totanus staynatilis während der 

 letzten 30 Jahre auf der Csepel-Insel nicht 

 gebrütet haben. Es ist höchst wahrscheinlich, 

 dass die erwähnten Eier von hier oder von 

 Dal)as stammen — infolge ihrer Nähe zur 

 Hauptstadt — , sicher ist aber, dass der 

 grösste Theil derselben nicht von der Csepel- 

 Insel her ist. 



Auf deui AVege gab es sehr wenig Vogel. 

 Einige Totanus calidris, Motacilla flava, dann 

 bei der Puszta Felsőürbő cin Pratincola rubetra 

 und Saxicola oenanthe war das Ganze. In 

 Felsőürbő war ein besetztes Storchnest. In 

 der Nähe von Bugyi, in der Gegend des so- 

 genannten „Széki hosszabb" zeigte die Vogel- 

 welt endUch etwas mehr Abwechslung. Ein 

 Flug Totanus fuscus, eine Schaar Graugänse, 

 Stockenten, Dafila acuta und Anas quer- 

 quedtda-Flüge l)evölkert,en das Gebiet. Es 

 war scheinbar eine ganze Vogelmasse, in 

 Wirklichkeit waren es nur relativ viele neben 

 der bisherigen Vogelarmuth. 



Am interessantesten war ein Nest des bei 



