200 



ban szóba se került, azért még se lehet azt 

 egyszerűen a „közömbös" rovatálja sorolni. 

 Abból a tényből következtetve, hogy majdnem 

 milicien vízimadár fölös számban kapja meg 

 ugyanabból a táplálékb<il a saját belső élös- 

 dieit, idevágó vizsgálatok hiányában is szinte 

 bizonyos, hogy ezekből a nem nekik szánt 

 entoparasitákból is sokat elpusztítanak gazda- 

 állatjaik elfogyasztása révén. De már ezek- 

 nek a gazdaállatoknak a csökkentésével is 

 liozzájárulnak a veszedelmes parasiták élet- 

 foltételeinek a megnehezítéséhez. 



Ilyen világításban nem is szorul hosszabb 

 bizonyításra az, hogy mindezek a madarak, 

 ezen a gazdaságilag legelőre és kaszálóra be- 

 rendezett, illetőleg csak arra berendezhető 

 területen, a melyre bajos volna más madara- 

 kat betelepíteni, igen fontos és hasznos mun- 

 kát végeznek az ember számára s ezért minden- 

 képpen érdemesek arra, hogy megmentessenek 

 a végpusztulástól. 



Az első lépés erre vonatkozólag a ,bibicz- 

 tojás-szedés" szigorú betiltása, s úgy a szedők- 

 nek, mint az árusítóknak magas birsággal 

 vagy huzamosabb elzárással való sujtása. Leg- 

 nehezebb természetesen a tojás-szedés ellen- 

 őrzése, habár a mezei rendőröknek s esetleg 

 magáncsőszöknek éppen ezekre a szigetekre 

 kiterjedő szigorú utasításával s némi csekély 

 jutalmazásával nagyon sokat lehetne lendíteni 

 az ügyön. Erre elsősorban a vadásztulajdo- 

 nosok és bérlűlí volnának hivatva, a kik terü- 

 leteiken minden nagyobb neiiézség nélkül 

 rendezhetnének be kíméletben és védelemben 

 részesülő menedékeket ennek a madárvilág- 

 nak a számára. Legalább részben mégis csak 

 szűkebb korlátok közé lehetne szorítani ezt a 

 madárpusztitást. 



Ilyen rendelkezések és ezek szigorú végre- 

 hajtása mellett tán a szárazságok daczára is 

 sikerülne újra benépesíteni jellemző ritka lakói- 

 val ezt az érdekes területet, a melyet ha csak 

 egyszer és rövid időre is látott az ember, soha 

 se tud többé elfeledni. 



bisher noch nicht in Betracht gezogen wurde, 

 so darf'dieselbe doch nicht nur so einfach 

 in die Rubrik ..neutral'" gestellt werden. Von der 

 Thatsache ausgehend, dass fast jeder Wasser- 

 vogel seine eigenen f^ntoparasiten aus dersel- 

 ben Nalirung in übergenügender Menge erhält, 

 kann auch ohne diesbezügliche LTntersucium- 

 gen fast mit Sicherheit angenommen werden, 

 dass sie auch von diesen nicht für sie be- 

 stimmten Entoparasiten viele durch Verzehrung 

 deren Wirthe vernichten. Aber auch schon 

 durch das Vertilgen dieser Wirthe tragen sie 

 zur Erschwerung der Lebensbedingungen die- 

 ser gefährlichen Parasiten bei. 



In dieser Beleuchtung bedarf es wohl kei- 

 ner längeren Beweisführung mehr, dass all' 

 diese Vogelarten auf diesem wirthschaftlich 

 auf Wiese und Weide eingerichteten, resp. 

 nur dazu einrichtbaren Geltiete, wohin andere 

 Yogelarten kaum mit Erfolg eingeführt wer- 

 den könnten, dem Monsclien eine sehr nütz- 

 liche und wichtige Arljeit leisten, und es 

 daher in jeder Beziehung verdienen, dem Ver- 

 derben entrissen zu werden. 



Der erste Schritt dazu wäre das strengste 

 Verbietendes „Kiebitzeiersummelns", eine/ioÄe 

 Strafe oder längere Haft für die Sammler und 

 Händler. Der schwierigste Punkt ist natürlich 

 das Überwachen des Eiersammeins, dodi 

 könnte durcli speciell diese Gebiete betreffende 

 Vorschriften oder kleinere Prämien für die 

 Feldpolizei oder aucii für andere, eventuell 

 Privaten dienende Hüter viel erreicht wer- 

 den. In erster Linie wären dazu die .iagd- 

 gründeinhaber und Pächter berufen, welche 

 auf ihren Gel)ieten ohne nennenswerthe Schwie- 

 rigkeiten geschonte und geschützte Asyle für 

 diese Vogelwelt einrichten könnten. Wenig- 

 stens theilweise könnte dieser Vogelveruich- 

 tung doch gesteuert werden. 



Mit Hilfe (lieser Anordnungen und deren 

 strenge Durchführung wäre es trotzn Dürren 

 vielleicht doch möglich, dieses interessante 

 Gebiet, welches einmal geseh(ui. niemals ver- 

 gessen werden kann, wieder mit s<Mnen cha- 

 rakteristischen uml seltenen Bewohnern zu 

 bevölkern. 



