201 



4. Jegyzetek a velenczei tó fészkch'si 

 viszonyaihoz. 



Már jó előrehaladt költési idényben igen 

 tanulságos képet nyújthat a fészkelési viszo- 

 nyokról oly kedvező terület, mint a minő a 

 velenczei tó, a melyen éppen ilyenkor a 

 halászati és vadászati tilalom következtében 

 legfeljebb csak a vadkímélő tulajdonosok 

 .járhatnak. Nyílt és belátható, továbbá csak 

 csolnakon, s még így is csak nehezen járható 

 terület lévén, aránylag könnyű a tilalom be- 

 tartása fölött őrködni, minek következtében a 

 madárvilág legalább az ember ellen elég 

 magas fokban van megvédelmezve. Alkalom 

 nyílik tehát annak a megfigyelésére, hogy 

 miképen küzd és védekezik egymás ellen a 

 tó lakossága a hírhedt emberi beavatkozás 

 nélkül. Az idő rövidsége következtében ter- 

 mészetesen csak errevonatkozó ..jegyzetek"- 

 ről lehet szó. 



A gárdonyi tórészen először egy madár- 

 telepet néztünk meg, a melynek lakói Colym- 

 hus nigricollis, Laras ridibimdns és Hydro- 

 chelidon nigra voltak. Túlnyomó számban volt 

 a vöcsök, habár az egész telep nem volt 

 valami nagy, csak amolyan liók kolónia. A 

 berendezése mégis olyan volt mint az a nagy 

 telep, a melyről Chernél István szól. t. i. a 

 sirály mellett ott van a vöcsök. Minthogy ez 

 később érkezik és fészkel mint a sirály, azért 

 azt kell föltételeznünk, hogy a vöcsök húzó- 

 dott a sii'álytelep mellé. Mert helyszííkéről 

 ezen a területen szó sem lehet. Ezt annyilian 

 tartom fontosnak, mert ott a helyszínén az 

 az impresszióm támadt, hogy a vöcsök védel- 

 met keres a sirálytelep mellett, s ezt mint- 

 egy villámhárítónak használja különösen a 

 repülő tojásrablók ellen. A Circus-íajokat, 

 varjakat stb. a bátrabb, jobb repülő és éber 

 sirályok, a mint jelentkeznek, üldözőbe veszik 

 s elkergetik, s így közvetett úton védelemben 

 részesül a vöcsöktelep is. Úgy látszik, hogy nu'g 

 a vizipoczok ellen is sikerrel tudnak védekezni, 

 mert az egész telepen nem láttam egyetlenegy 

 elhagyatott vagy valamiképen megtámadott 

 fészekaljat se. Bizonvitani nem tudom ennek 

 az impressziónak az igaz voltát, de ez a több- 



Aquila XIII. 



4. Notizen zu den Nistverbältnissen im See 

 von Velencze. 



In schon gut fortgeschrittener Brutsaison 

 kann ein solch günstiges Gebiet, wie der See 

 von Velencze, welcher eben in (Ueser Periode 

 in Folge der Fischerei- und Jagdschonzeit 

 höchstens von den wildschonenden Eigen- 

 thümern betreten werden darf, ein sehr lehr- 

 reicjies Bild über die Nistverhältnisse ergeben. 

 Indem derselbe ein ott'enes und einsehbares, 

 weiters nur mittels Kähnen und auch so an 

 vielen Stellen nur schwer zugängliches Gebiet 

 darstellt, ist es verhältnissmässig leicht, das 

 Einhalten der Schonzeit zu überwachen, in 

 Folge dessen die Vogelwelt wenigstens gegen 

 den Menschen in ziemlich hohem Grade ge- 

 schützt ist. Es bietet sich daher Gelegenheit 

 zu beobachten, wie die Bevölkerung des Sees 

 unter sich, ohne das berüchtigte Eingreifen 

 des Menschen, miteinander kämpft, und auf 

 welche Weise sich dieselbe schützt. In Folge 

 der Kürze der hier verbrachten Zeit kann 

 jedoch nur von diesljezüglichen „Notizen" ge- 

 sprochen werden. 



Im Seegebiet von Gárdony besuchten wir 

 zuerst eine Vogelcolonie, deren Bevölkerung 

 aus Colymhus nigricollis, Larus ridibundus 

 und Hydrochelidon nigra bestand. Das grösste 

 Contingent gaben die Taucher, obwohl die 

 ganze Colonie nicht gross war, sozusagen nur 

 eine Filial-Colonie. Die Einrichtung derselben 

 war aber ganz dieselbe, wie jener grossen, 

 welche Stef.^n v. Chernél erwähnt, nämlich, 

 bei den Möven ist auch der Taucher vor- 

 handen. Indem dieser später erscheint und 

 brütet als die Lachmöve, muss angenommen 

 werden, dass sich die Taucher zur Möven- 

 coh)nie gesellten. Von Mangel an entsprechen- 

 den Brutstätten kann hier keine Rede sein. 

 Ich dalte dies deshalb für wichtig, weil ich 

 doch an Ort und Stelle die Impression hatte, 

 dass die Taucher neben der Mövencolonie 

 Scliutz suchen und dieselbe sozusagen als 

 Blitzableiter gegen die befiederten Nesträuber 

 benutzen. Die Cirms- Arten, Krähen u. s. w. 

 werden, sobald sie sich zeigen, von den küh- 

 neren, besser fliegenden, wachsamen Möven 

 verfolgt und vertrieben, wodurch auch der 

 Tauchercolonie auf indirektem Wege Schutz 

 verliehen wird. Wie es scheint, können sie 

 sich auch gegen die Wasserratte mit Erfolg 



26 



