10- 



t'elôl iiief;erősített viszony annyira szembe- 

 szökő, iiogy órfleniesnoiv tartom fölemlíteni. A 

 velenczei tóra nézve legalábli is jellemző ez az 

 együttélés, mert másutt még nem tapasztalták. 



Ugyancsak a gárdonyi t('irészen tigyeltiik 

 meg a Fnligiihi ferina fészkelési viszonyait. 

 Az eredmény igen szomorú volt, mert ennél 

 a fajnál ijesztő méreteket öltött a vizipoczok 

 pusztítása. Kb. 15 fészket találtunk, ezek közül 

 csak egy olyant, a melyen költött a madár, 

 a többi mind el volt hagyatva, mert a tojások 

 egészben vagy részben meg voltak rágva és 

 kiiva. Hajland(') xagyok ezt a rettenetes pusz- 

 títást tisztára a vízi-poczoknak tulajdonítani. 

 A helyzet az, hogy a barátrécze fészkei 

 legtöbbnyire a tisztások szélein vannak sűrű 

 nád között, úgy hogy felülről nehezen lát- 

 hatók és hozzáférhetők. Maga a madár se 

 repül a fészekre, hanem a vízből úszva, majd 

 lábolva megy rá. Nehéz elké])ze]ni ily módon, 

 hogy miképen juthiitna oda valamelyik Clrciis, 

 inig a folyton bujkáhi vizipoczoknak mégis 

 előbb-utóbb útjába akad. A dinnyés-pákozdi 

 tórészen ugyancsak ily módon t'Ipus/AnltArdetta 

 minuta fészkeket találtam. 



A vizipoczok rengeteg pusztításainak a. föl- 

 ismerésére különösen alkalmas volt a költési 

 idény előrehaladottsága, igy vált igazán föl- 

 tünővé a sok megkezdett s a költés felében 

 elhagyott, megrágott fészekalj. Az ember való- 

 sággal csodálkozik azon, hogy van még itt 

 barátrécze. Valami módját kellene ejteni, hogy 

 a tó értékes madárvilága megszabadtdj'on ettől 

 a rettenetes tojáspusztítótól, a mely nem is 

 sejtett mértékben gátolja annak nagyobb el- 

 szaporodását. Tán itt is l)eválna az egér- 

 járásoknál alkalmazott eljárás. Néhány élve el- 

 fogott |)atkányt beoltanak typiiusbaczilussal 

 vagy másféle ragályos halálos nyavalyával s a 

 tó különböző helyein visszaeresztik társaikhoz, 

 hogy azokat is megfertőzzék. Természetesen 



schützen, da in der ganzen Colonie kein ver- 

 lassenes oder irgendwie angegrlH'enes Nest 

 zu finden war. Die \\'ahrlieit dieser Impres- 

 sion kann ich nicht beweisen, doch ist dieses 

 mehrfach bekiäftigte Verhältniss s(i auffallend. 

 dass ich dasselbe für erwähnenswerth fand. 

 Für den See von Velencze wenigstens ist 

 dieses Zusammenleben charakteristisch, da 

 es in anderen Gebieten noch nicht beobachtet 

 wurde. 



Ebenfalls im Seegebiete von Gárdony wur- 

 den die Nistverhältiiisse von Fidigida ferina 

 beobachtet. Das Resultat war ein sehr trauri- 

 ges, indem bei dieser Art die Zerstörungen 

 der Wa'-serratte wirklich erschreckende Masse 

 auflesen. Es wurden ca 15 Nester gefunden 

 und gab es unter diesen nur ein einziges, 

 auf welchem der Vogel brütete, alle übrigen 

 waren verlassen, indem die Eier entweder 

 alle oder einige angefressen und entleert wa- 

 ren. Ich glaube diese schrecklichen Zerstörun- 

 gen ausschliesslich der Wasserratte zuschrei- 

 ben zu müssen. Die Lage ist die, dass die 

 Nester der Tafelente meistens an dem Rande 

 von freien Wasserfiächen im dichten Rohr 

 stehen, so dass dieselben von oben aus schwer 

 sichtbar und zugänglich sind. Der \ ogel selbst 

 fliegt auch nicht auf das Nest, sondern begibt 

 sich erst schwimmend, dann watend darauf. 

 Es ist schwer, sich vorzustellen, auf welche 

 Weise dassell)e von irgendwelcher Circus-Art 

 erreicht werden könnte, während die ständig 

 undierstreifende Wasserratte später oder früher 

 doch einmal dazu kommt. Im Seegebiete von 

 Dinnyés und Pákozd fand ich ebenso zerstörte 

 Archita miriKfa-'SeMer. 



Für das Erkennen der ungeheuren Zerstö- 

 rungen, welche die Wasserratte hier verübt, 

 war die fortgeschrittene Brutsaison iiesonders 

 geeignet, indem dadurch erst die vielen vor 

 Beendigung der Brut verlassenen und ange- 

 fressenen Gelege wirklich anftielen. Man wun- 

 dert sich, dass es hier ülierhaupt noch Tai'el- 

 enten gibt. Es sollte etwas geschehen, um 

 die werthvolle Vogelbevölkerung von diesem 

 gefährlichen Eierfeinde zu befreien, welcher 

 deren stärkere Vermehrung in ungeahnter 

 Weise verhindert. Vielleicht dürfte sich auch 

 hier das hei den Mänseplagen angewandte 

 ^'erfahren i)ewähren. Einige lel)end eiugetan- 

 gene Exemplare werden mit Typhusliacillen 

 oder irgendeiner anderen ansteckenden tödt- 



