207 



KISEBH KÖZLÉSEK. — KLEINERE MITTHEILUNGEN. 



I. Biologia. 



Új adatok a vándorsóljoni táplál- 

 kozásához. 



A vándorsólyomnak a simonkai hegység- 

 ben (Abauj m.) lévő fészkénél e madár táp- 

 lálkozására vonatkozólag eddigelé ismeretlen 

 adatokat szereztem. 



A fészek egy meredek sziklatorony falában 

 van egy párkányon. Kb. 3 méterrel alább 

 van egy másik, 1 lépés szélességű párkány, 

 melyre f. évi június 22-én sikerült felkapasz- 

 kodnom. Sajnos, már ekkor kirepültek a fia- 

 talok, s csak az öreg madarak egjdkét sike- 

 rült elejtenem. S ezt sem tudtam kihozni a 

 szakadékból, a melybe belezuhant. A zsákmány- 

 hulladék azonban egész halomban volt az 

 alsó párkányon. Különösen sok volt a Corvus 

 cornix tolla és csontmaradványa, továbbá Bo- 

 nasa bonasia, Columba palumbus L. marad- 

 ványai és a mi legfontosabb, ürgekoponyák 

 és üryeször gomolyai a köpetek nagy mennjd- 

 ségében. A vándorsólyom tehát, a köpetek 

 tanúsága szerint, emlős állatot is zsákmányol. 



Vizsgálataimat jövő tavaszszal, a fiókák 

 etetése idején még folytatni szándékozom. 



Nagy Jenő. 



Jlleyjeyyzés. E sólyomfaj németországi meg- 

 figyelői mind úgy nyilatkoznak, hogy e madár 

 csak a repülő állatot képes leütni, de már a 

 földön ülőt nem. Naumann véleménye szerint 

 azért nem tud ez a sólyom a földről zsákmányt 

 ejteni, mert csapása oly heves, hogy a föl- 

 dön összezúzná magát.* 



Ez okbi'il lehet oly kevéssé gyakorlott a 

 mozdulatlan czélok eltalálásában, hogy ta- 

 pasztalat szerint, a sik^■ízre menekült vad- 

 galambot sem volt képes felragadni, bár táma- 

 dásait sokszor megismételte. 



Ezekkel, a Németországra nézve kétségte- 

 lenül hiteles adatokkal áll szemben Nagy Jenő 

 fenti észlelete, mely szerint a vándorsólyom, 



■ L. Új-Naumann V. p. 98. 



I. Biologie. 



Neue Daten über die Nahrung des Wander- 

 falken. 



An einem Horste des Wanderfalken im Ge- 

 birge von Simonka (Com. Abauj) machte ich 

 über die Nahrung dieses Falken ganz neue, 

 bisher uiibekanute Beobachtungen. 



Der Horst befindet sich auf einem Vor- 

 spriinge an der Wand eines steilen Felsen- 

 tli armes. Circa 8 Meter unter diesem Yorsprunge 

 befindet sich ein zweiter von circa 1 Schritt 

 Breite, welchen ich am 22. Juni 1. J. erklet- 

 tern konnte. Leider waren die Jungen schon 

 ausgeflogen und ich konnte nur einen von 

 den Alten erlegen. Und auch diesen konnte 

 ich nicht aus der Schlucht, in welche er 

 hineinfiel, herausholen. Von Beuteresten war 

 jedoch ein ganzer Haufen auf diesem Vor- 

 sprunge. Besonders häufig waren die Federn 

 und Knochen von Corvns cornix, Bonasa 

 bonasia, Columba palumbus und als wichtigste 

 Schädel und Haare des Ziesels in vielen Ge- 

 wöllen. Der Wanderfalk erheutet daher laut 

 diesen Gewöllen auch Säuyethiere. 



Im nächsten Jahre beabsichtige ich meine 

 Untersuchungen zur Zeit des Auffütterns der 



Jungen fortzusetzen. 



Nagy. 



Bemerkung. Deutschländische Beobachter 

 berichten über diesen Falken einstimmig, dass 

 derselbe nur fliegende Thiere erbeuten könne, 

 auf dem Boden sitzende aljer nicht. Nach 

 Naumann kann dieser Falke schon deshalb 

 keine Beute von der Erde aufnehmen, da er 

 sich in Folge der Heftigkeit seines Stosses 

 selbst Schaden zufügen würde.* 



Es kann dies die Ursache dessen sein, dass 

 dieser Falke so ungeschickt im Ergreifen un- 

 beweglicher Beuten ist, dass derselbe laut 

 Erfahrung unfäliig war, eine auf den Wasser- 

 spiegel geflüchtete Wildtaube zu erhaschen, 

 trotzdem er seine Stösse mehrfach wieder- 

 holte. 



Diesen Deutschland entstammenden unbe- 

 dingt verlässlichen Daten gegenüber steht die 

 obige Beobachtung von Eugen Nagy, laut wel- 



• Neuer Naumann Bd. V. pg. 98. 



