213 



egy fűvel átnőtt sűrű nádljokorban állott, fű- 

 szálakból és nádlevelekböl volt lazán össze- 

 rakva és áthajló fűszálaktól igeu jól eltakarva. 

 Csészéje igen mély. 



Máj. i'o-án ugyancsak viz szélén, de nedves 

 talajon, fűvel és sással benőtt területen talál- 

 tam egy fészket sűrű, sással körülvett fű- 

 bokorban, lehajló fűszálaktól jól eltakarva, 

 fűszálakkal és nádlevelekkel kibélelve ; meg- 

 lehetős laza építmény volt. A tojásokat ki- 

 rágta a vizipoczok. 



Egy harmadik fészket múlt évi száraz paraj- 

 bokor alatt találtam, amelyet még télen helyez- 

 tem el abban a reményben, hogy majd lesz 

 alatta guvatfészek. Várakozásomban nem is 

 csalódtam, daczára annak, hogy a nádbokor 

 nem nőtt oly sűrűre, mint előre gondoltam. 

 A fészekalj 9 darabból állott. 



Egy negyedik fészket sűrű bodzabokorban 

 találtam, a mely már némileg nád között 

 állott. Csészéje sekély volt, száraz nádlevelek- 

 kel és fűszálakkal kibélelve. A tojásokat a 

 vizipoczok Idi-ágta. 



Az ötödiket sűrű náderdöben nádtarlókon 

 találtam. Igen szilárd, nádlevelekböl készült 

 alkotmány volt, magasan állott, szép kerek 

 és mély csészéje volt, s egyik oldalán föl- 

 járóval volt ellátva, valószínűleg azért, hogy 

 könnyebb legyen a le- és fölszállás. A tojá- 

 sok már felében kikeltek, egy félig még a 

 tojáshéjban levő fióka közeledésemre szintén 

 kereket oldott. 



Az a körülmény, hogy a guvatok majdnem 

 kivétel nélkül elfogadtak a télen át a nád- 

 torzsáki-a sodort vagy szándékosan odahelye- 

 zett ördögkeringöket fészkelési helyül, később 

 nagyon megkönnyítette a fészkek fölkeresósét. 

 A nád levágása után több ilyen ördögkerin- 

 gőt helyeztem el alkalmas helyekre, leszorí- 

 tottam azokat, hogy a szél el ne vigye, s 

 tavaszszal majdnem minden ilyen védő-tető 

 alatt volt guvatfészek. Ezeket a vizipoczok 

 se bántotta olyan nagy mértékben, s így nagy- 

 ban hozzájárultak a guvatok nagyobbmérvű 

 elszaporodásához. 



Schenk Henrik. 



Wassers auf trockener Unterlage im Rohr in 

 einem grasbewachsenen dichten ßohrbusche, 

 aus trockenen Rohrblättern und Grashalmen 

 lose zusammengehängt, durch überhängende 

 Grashalme sehr gut versteckt. Mulde sehr tief. 



Am 26. Mai fand ich ebenfalls am Rande 

 des Wasser auf feuchtem Untergründe, auf 

 einer mit Schilf und Gras bewachsenen Stelle 

 ein Nest in einem dichten, ndt Schilf umstan- 

 denen Grasbusche, durch überhängende Gras- 

 halme sehr gut versteckt, mit Grashalmen 

 und Rohrblättern ausgekleidet, ziemlich lose 

 gebaut. Gelege wurde von Ratten zerstört. 



YÄn drittes Nest fand ich an einer mir im 

 Voraus bekannten Stelle, wo ich einen dichten 

 alten Meldeustock hingelegt hatte, in der Er- 

 wartung, dass die Rallen ihr Nest darunter 

 bauen werden. Meine Erwartung wurde auch 

 nicht getäuscht, trotzdem der Rohrbusch nicht 

 so dicht wuchs, als ich erhoffte. Gelege be- 

 stand aus 9 Stück. 



Ein viertes Nest stand in einem etwas 

 im Rohr stehenden dichten HoUunderbusche 

 und bestand aus dürren Rohrblättern und 

 Grashalmen mit seichter Mulde. Gelege von 

 den Ratten vernichtet. 



Ein fünftes Nest fand ich im dichten Rohr- 

 walde, welches sehr stark aus Rohrblättern 

 auf den alten Rohrstoppeln errichtet war. Das 

 Nest stand hoch, hatte eine schön gerundete 

 tiefe Mulde und war an der einen Seite ram- 

 penartig aufgebaut, wahrscheinlich um das 

 Auf- und Absteigen zu erleichtern. Gelege 

 war schon zur Hälfte ausgegangen, ein noch 

 halb in der Eischale steckendes Junge verliess 

 bei meinem Kommen auch das Nest. 



Der Umstand, dass die Rallen im ^^'inter 

 zwischen die Rohrstoppelu gefegte oder ab- 

 sichtlich dorthin gelegte Wiudhechsen fast 

 ausnahmslos zur Brutstätte annahmen, erleich- 

 terte mir späterhin das Aufsuchen der Nester 

 ungemein. Im Winter belegte ich nach dem 

 Abschneiden des Rohres mehrere geeignete 

 Plätze mit diesen Wiudhechsen, drückte die- 

 selben fest, damit sie der Wind nicht weg- 

 fege und fand im Frühjahre fast unter jedem 

 dieser Schutzdächer ein Rallennest. Dieselben 

 wurden auch von den Wasserratten nicht so 

 stark heimgesucht und begünstigten die Ver- 

 mehrung der Rallen in nicht geringem Grade. 



Heinrich Schenk. 



