216 



A kakukfiókot a nárliriííó-pár igazán meg- 

 ható gondoskodással nevelte. Az egyik majd 

 mindig rajta ült s melengette, és oly inten- 

 zive tá])lálták, hogy rohamosan fejlődött. Ki- 

 kelése után hatodik napra nyiltak ki a szemei. 

 Június 29-éig volt a fészekben, a mikor el- 

 érte a végzete. A kicsi fészek t. i. leszakadt 

 a súlya alatt — először nappal, a mikor még 

 kiszabadítottuk, s azután nyomban a rákövet- 

 kező éjszakán, a mikor belefulladt a tó vizébe. 

 A kakuk ekkor már egészen tollas volt. sőt 

 már teljesen kiszíneződve. 



Kétségtelennek tartom, hogy ugyanaz a 

 szorgos rigópár volt az, a mely az előbbi 

 fészektől mintegy 3 méternyire egy új fész- 

 ket készített, mely azonban sokkal gyorsab- 

 ban készült, mert a kakuk katasztrófájától 

 számított 12-ik napra, azaz július 10-én már 

 benne volt az első és július 13-án a negye- 

 dik — most már mindannyi nádirigótojás. 

 Július 2G-án, vagyis 14 nap múlva kelt ki 

 egy nádirigófiók, — három tojás megzápult. 

 Ez a fióka is vak volt 6 napig. Augusztus 

 elsején kezdett tollasodni, s már augusztus 

 7-én, tehát 12 nappal a kikelése után olyan 

 erős volt, hogy a fészket elhagyhatta. Nem 

 is használta ezentúl többé. Augusztus 26-án 

 láttuk az utolsó nádirigót tógazdaságunk kör- 

 nyékén. 



Turai halastó. H.«dú István. 



Ciconia ciconia. 1901/02 telén Nagyvára- 

 don telelt egy példány. Az éjszakát álhindóan 

 künn töltötte valamelyik szalmaboglya tetején, 

 táplálékát pedig a vágóhíd hulladéka szol- 

 gáltatta. 



Maudits K.4rolv. 



Astur piihinihariiis és Cerchneis tinnun- 



cuhis kergetőztek. Utóbbi folytonosan csap- 

 kodott a héjára, a mi ellen ez úgy védeke- 

 zett, hogy mindig hanyatt fordult, azaz háttal 

 e föld felé, s a vércse felé nyújtotta a karmait. 



Nagy Jknö. 



Das Drossel-Eohrsängerpaar erzog das 

 Kukuksjunge mit wahrhaft rührender Fürsorge. 

 Das eine sass fast immer darauf und w.ärmte 

 es, dabei fütterten sie es so intensiv, dass 

 es sich rajúd entwickelte. Am 6. Tage 

 nach dem Auskriechen öfi'neten sicli seine 

 Augen. Bis zum 29. Juni war es im Neste, 

 wo es das Schicksal erreichte. Das kleine 

 Nest fiel nämlich unter der Last herunter, 

 — im ersten Falle bei Tage, wo wir es noch 

 retteten — und gleich darauf wieder in 

 der nächstfolgenden Nacht, wo das Kukuks- 

 junge im Wasser des Teiches ertrank. Der 

 Kukuk war damals schon gänzlich befiedert, 

 sogar schon ganz ausgefärbt. 



Unzweifelhaft war es dasselbe eifrige Dros- 

 sel-Eohrsängerpaar, welches etwa 3 Meter 

 von dem ersten Neste entfernt ein neues Nest 

 baute, welches aber viel sclineller erbaut 

 wurde, indem 12 Tage nach der Katastrophe 

 des Kukuks, d. i. den 10. Juli schon das 

 erste und am 13. Juli das vierte Ei — diesmal 

 lauter Drosscd-Eohrsänger-Eier — gelegt war. 

 Am 26. Juli, d. i. nach 14 Tagen kroch das 

 erste Drossel-Eoiirsängerjungc aus — drei 

 Eier waren faul. Das Junge war auch 6 Tage 

 lang blind. Am 1. August begann es sich zu 

 befiedern — und schon am 7. August, also 

 12 Tage nach dem Ausschlüpfen war es schon 

 so stark, dass es das Nest verlassen konnte. 

 Von nun an benützte es das Nest auch nicht 

 mehr. Am 26. August sahen wir den letzten 

 Drossel-Eohrsänger in der Gegend unserer 

 Teichwirthschaft. 



Teichwirthschaft Tura. Stkf.\n v. Hajdú. 



Ciconia ciconia. Im Winter 1901/2 über- 

 winterte ein Exemplar in Nagyvárad. Die 

 Nacht verbrachte derselbe auf irgendeinem 

 Strohschober, die Nahrung gaben ilini die 

 Abfälle der Schlagbrückc. 



Kakl v. Maguits. 



Astnr paluiiibaruH wurde von (icrchneix 

 tiiinnnculns verfolgt. Letzterer stiess fort- 

 waiirend auf den Habicht, welcher sich des- 

 selben so erwehrte, dass er sich mit dem 

 Eücken gegen die Erde kehrte und dem Fal- 

 ken (li(^ Krallen zeigte. 



P^UGEN N.\GY. 



