21cS 



typikus livia színűig minden változat megvan 

 közöttük. Télen át is itt maradnak. A Székely- 

 kő galambjai Thoroczkd városában élősköd- 

 nek, de azért fönt fészkelnek a meredek mész- 

 kőfalak üregeiben. 



N.41ÍY Je.nö. 



Kakukniimicr.y. Ö()vár faluban 1906 jún. 

 20-án észleltem egy, a házak fölött átrepülő 

 kakukot, a melyet MotaciUa alba-k üldöztek 

 ragadozót jelző vészkiáltások között. 1906 

 aug. 22-én pedig Nagykállóban láttam ugyan- 

 ezt, csakhogy itt a támadók MotaciUa fiava-k 

 voltak. 



Ebben a két esetben tehát a Motacillák 

 úgy viselkedtek a kakukkal szemben, a hogyan 

 valóságos ragadozók, nevezetesen karvaly ellen 

 szoktak viselkedni, s könnyen azt leiietne ebből 

 következtetni, hogy a kakukot ismeretes hason- 

 latossága következtében összetévesztették. Mint- 

 hogy a billegények nemcsak a karvalyt szok- 

 ták üldözőbe venni, azért az összetévesztést 

 nem lehet teljes biztossággal kimondani, csak 

 annyit szabad állítani, hogy ragadozónak néz- 

 ték a kakukot. 



Naöy Jenő. 



Kakutminiiery. A repülő kakukot egy 

 fészke fölött ülő ^ Coracias garrula, a mint 

 észrevette, ismert recsegő hangján veszekedve 

 megtámadta és üldözőbe vette. A lármára 

 előbújt a fészkén ülő ? is, s most már mind 

 a ketten hajszolták a kakukot, a mely az 

 erdőbe menekült előlük. 



Ismeretes dolog, hogy a Coracias szinte 

 minden ragadozót űzőbe vesz, s ezért ez a 

 viselkedés arra vallana, hogy a kakukban is 

 valamilyen ragadozót sejtettek : — talán kar- 

 valyt, a melyhez a röpülő kalíuk tudvalevőleg 

 igen hasonlít. 



Bartob Gyula. 



Nuci fraga caryocatcactes. Rendesen minden 

 évben költ néhány pár Lőcse környékén. 

 1906 júl. közepétől k(;zdve azonban jóval 

 nagyobb számban mutatkozott, s erősen pusz- 

 tította a mogyoritkat. 190;i-))an is hasonló 

 nagy számban jelentkezett, 1904-ben jóval 

 kevesebb volt, 1905-ben pedig alig volt lát- 



felsen des Székelykő. Von den weiss bis zu 

 den t_v])isch livia gefärbten sind sänimtliche 

 Farbenvarietäten vertreten. Dieselben verblei- 

 ben audi im A\'inter hier. Die verwilderten 

 Tauben am Székelykő suchen ihre Nalirung 

 in der Stadt Tlioroczkó, brüten jedoch in den 

 Löchern der steilen Kalkwände. 



Eugen Nagy. 



Kukukmiinicry. Am 20. .luni 1906 beolj- 

 achtete ich einen über das Dorf Sóvár fliegen- 

 den Kukuk, welcher von weissen Bachstelzen 

 unter Raulivögeln geltenden Warnungsrufen 

 verfolgt wurde. Am 22. August 1906 beob- 

 achtete ich dieselbe Erscheinung in Nagykálló, 

 nur waren die Angreifer hier Schafstelzen. 



In diesen beiden Fällen benahmen sich 

 daher die Stelzen gegen den Kukuk gerade 

 so, wie sie sich gegen den Sperber zu be- 

 nehmen pflegen, so dass man leicht folgern 

 könnte, dass sie den Kukuk in Folge seiner 

 bekannten Ahnliclikeit mit dem Sperber ver- 

 wecliselten. Da jedocii die Stelzen nicht mü- 

 den Sperber verfolgen, so kann die Verwechs- 

 hing nicht sicher ausgesprochen werden und 

 darf nur so viel behauptet werden, dass sie 

 den Kukuk für einen Raubvogel hielten. 



Eugen Nagy. 



Kukukinimicry. Der fliegende Kukuk wurde 

 von einem Coracias garrula (?, welches über 

 seinem Neste sass, sofort lieim Erblicken 

 unter dem bekannten Zankschreien angegrif- 

 fen und verfolgt. Auf den Lärm kam aucli 

 das brütende ? aus dem Neste und nun jagten 

 beide den Kukuk, welcher sicii vor ihnen in 

 den Wald flüciitete. 



Es ist bekannt, dass die Mandelkrälu' fast 

 jeden Raubvogel verfolgt, und dürfte dieses 

 Beneiimen vielleicht dahin zu deuten sein, 

 dass sie auch den Kukuk für irgend einen 



Raubvogel hielten. 



vielleicht für einen 



Sperber, welchem der fliegende Kukuk, wie 

 bekannt, sehr ähnlich ist. Julius Bartos. 



Niicifraga caryocatactes. In der Gegend 

 V(in ijöcsc brüten jährlich einige Paare. N'on 

 .Mitte .)uli 1906 zeigten sicii diesellien jVuloch 

 in bedeutend grösserer Anzahl, und inacliten 

 sich sein- stark an die Haselnüsse. Im .lahre 

 1908 erschienen sie ebenfalls in grosser Menge, 

 im Jahre 1904 waren sie bedeutend weniger 



