næste Aar iVemkoni Rester af el lui^lelignende Væsen, desværre 

 i en saare mangelfuldt bevaret Tilstand. Denne enestaaende For- 

 tidslevning blev boldt i en meget høj Pris af Finderen, og nogen 

 Kopiering deraf blev ikke tilladt. Oppel, som havde faaet Lov 

 til at se den, og tydede den som Fugl, maa imidlertid have 

 haft særdeles gode Øjne, thi han lavede efter Tilbagekomsten 

 fra Solnhofen en ganske naturtro Afbildning efter Originalen. 

 Denne blev offentliggjort af Andreas Wagner, der ansaa Dyret 

 for at være en Øgle og gav den Navnet Griphosauriis. Endelig 

 landede det mærkelige Stykke i British Museum for en Købesum 

 af 12,000 Mark. Her blev det udførligt beskrevet af Richard 

 Owen som Levningerne af en Fugl, Archæopteryx lithographica 

 (Fig. 1). 



Af denne ser man paa Skiferpladen tydeligt Svingfjerene, 

 Skulderbladene og en Del af Gaffelbenet [fiircula o: de i Midt- 

 linjen sammenvoksede Nøgleben) bevaret, desuden fuldstændige 

 Armknogler af begge Vinger, men kun et enkelt, muligt klo- 

 bærende, Fingerled. Endvidere findes nogle tynde Ribben, en 

 Del af Bækkenet, hele det ene Baglem og den mærkelige Hale, 

 udbredende alle sine Styrefjer, der er sidestillede paa de ca. 20 

 langstrakte Halehvirvler. Et lille Knoglefragment tilvenstre for 

 Bækkenet er tydet som et tandbærende Kæbestykke, og yderst 

 tilvenstre ses ligesom en Afstøbning af en Del af Hjærnekassen. 

 (Da Afbildningen for Pladsens Skyld er drejet, bliver tilvenstre 

 = øverst). 



Heldigvis blev der 16 Aar efter, i 1877, kun 26 km fra det 

 første Findested gjort et nyt Fund af en langt bedre bevaret 

 Archæopteryx. Efter forskellige Omskiftelser erhvervedes dette 

 Pragtstykke til Museum fiir Naturkunde i Berlin for 20,000 Mark 

 og blev i 1884 beskrevet af W. Dames. Fig. 2 viser tydeligt, 

 hvorledes Fuglen ligger med udbredte Vinger paa den lyse Kalk- 

 skifer, som om den lige var dalet ned; det ser ud, som om 

 Nakken i Dødskampen er bøjet langt tilbage over Ryggen. 



De færreste har vel nogen rigtig Forestilling om, hvilket 

 langvarigt og omhyggeligt Arbejde, der kræves, for at udløse en 

 saadan Fortidslevning af Stenen. Naar man har en grundet 

 Formodning om, at der findes et fossilt Dyr i Skiferen, borttager 

 Stenstikkeren først de tykke overlladiske Lag ved Hjælp af en 

 Mejsel, og naar han derefter er bleven klar over Dyrets om- 

 trentlige Omrids, kradser han med Gravstikken og under For- 



