6 



størrelsesglas det sidste Kalklag af. »Ikke blot den største Haand- 

 færdighed,« siger E. Fra as, »men ogsaa en fin Følelse er nød- 

 vendig for at kunne adskille Kalkskiferen fra de lidet haarde 

 Knogler, saa at man øjeblikkelig ophører med at skrabe, saa- 

 snart Knoglens Overflade er naaet Kun den, der er fuldstændig 

 fortrolig med Materialets Natur, kan udføre dette Arbejde; en 

 ukyndig Haand sønderflænger Dyret og ødelægger let det hele 

 Fossil. Langsomt, meget langsomt skrider Arbejdet fremad, og 

 der kræves ikke blot Timer og Dage, men en gennem Uger og 

 Maaneder anstrængt Virksomhed for at blotte et saadant Skelet. 

 Den, der ikke selv har prøvet at føre Gravstikken, kan ikke 

 værdsætte dette Arbejde, men har heller ikke nogen Anelse om 

 den Fryd, der fylder Kenderen, naar han forfølger Forløbet af 

 en Knogle i Stenen, eller naar han maaske støder paa nye, endnu 

 ukendte Organer; - indtil en skønne Dag alle Dyrets harmo- 

 niske Enkeltheder ligger aabne for hans Blik«. Det er som at 

 gaa paa Opdagelser i uudforskede Egne. 



Disse to Eksemplarer af Archæopteryx macrura, den lang- 

 halede Oldfugl, som den vel bedst maa kaldes, giver os en 

 ganske god Forestilling om dens Skelet og Bygning. 



Kraniet (Hovedskallen) ligner nærmest en Fugls baade i sin 

 Form, i Hjærnekassens Størrelse og de tildels sammenvoksede 

 Sømme, i Præorbital- {præ — foran, orbita — Øjehulen) og Øje- 

 hulernes Beskatfenhed, i de spalteformede, langt fortil liggende 

 Næsebors Karakter og ved at mangle Krybdyrenes Tindinge- 

 huller (Dames). Imidlertid er væsentlige Partier af Kraniet 

 meget mangelfuldt bevarede. Nakkeregionen mangler næsten 

 helt, Knoglerne over og bag Øjet er tildels knuste, saa at Hoved- 

 skallens øverste Grænselinje aabenbart ikke svarer til den virke- 

 lige, idet Panden ved Hovedets Fladtrykning er bleven for høj 

 (se Fig. 2) ligeledes er Benene paa Kraniets Underside noget for- 

 skudte og sønderbrudte og Dames Tydning af dette Parti virker 

 ikke synderligt overbevisende. Han har ikke kunnet finde 

 Fuglenes Kindbue (Jugale og Qiiadratojiigale), men det Ben 

 (Fig. 3 B Jug), man nærmest maatte antage for noget saadant, 

 tyder han p. G. a. dettes tilsyneladende dybere Leje som Pala- 

 tiniim (Ganeben); ligeledes synes hans Angivelse af Q som Pro- 

 cessus mandibiilare postarticularis (Underkæbens bageste Del) ret 

 vilkaarlig. Ændrer man disse Ting og tyder dem saaledes, som 

 jeg har gjort i Fig. 3 B, bliver Ligheden mellem Kranierne af 



