20 



Fordybninger, pragtfuldt farvede Fisk smutter ud og ind. Mod 

 Landsiden er alt hvidgraat og dødt. Løsrevne lilokke, mellem 

 hvilke løst Koralsand, Bløddyrskaller og Dynd ophober sig, 

 danner efterhaanden en temmelig jævn Flade, som udgør Bun- 

 den af Lagunen. Hver Sø, der slaar op over Revet, bringer nye 

 Kalkpartikler med sig, der aflejres Lag for Lag. Af Bølgeslaget 

 er ogsaa Smaakrebs, Fisk, Muslinger o. lign. slynget ind i La- 

 gunen, hvor de snart dræbtes af Brakvandet, saa Bytte har det 

 ikke manglet Oldfuglen her. Hoppende og llagrende har den 

 tegnet sin Kontur mod det lyse Koralrev. Maaske har den deli- 

 kateret sig med en Søpølse, som indeholdt giftige Stoffer; — 

 den er vaklet nogle Skridt til Siden, er faldet om i det lave 

 Vand, og har basket lidt med Vingerne, inden den i de sidste 

 Krampetrækninger lagde Hovedet tilbage over Ryggen og ud- 

 aandede. Dens Lig er sunket lidt ned i Kalkdyndet, — fra 

 Brændingens hvide Skumstribe er der skyllet nye Kalklag over 

 den, indtil den var helt tildækket. Og Blæsten har fra Land- 

 siden ført Støvskyer hen over det hele, — det er de lerede Ind- 

 skud, som man trætfer i Kalken. I Tidernes Løb er der saa 

 opstaaet en fast Kalksten, der har bragt os dette mærkelige 

 Budskab fra uendelig fjærne Tider. 



Levningerne af det paa denne Maade bevarede Dyr kalder 

 man jo et Fossil o: en opgravet Genstand, eller en Forstening. 

 Dette maa ikke forstaas, som om Knogler eller andre Dele for- 

 vandles til Sten. Det foregaar nærmest saaledes, at de organiske 

 Dele forsvinder, opløses, medens uorganiske Stoffer trænger ind 

 og udfylder deres Plads. Disse Stoffer kan fremkomme ved 

 Bløddelenes P'orraadnelse, og opløste i den tilstedeværende Væ- 

 ske indsuges de da af de porøse Knogler, saa at der i disse op- 

 staar en Aflejring af Kalkspat, Fosforsyre eller Svovlkis. Noget 

 saadant kan ogsaa foregaa i selve Muskelvævet, der hos enkelte 

 Fisk og Kr3'bdyr findes delvis bevaret som fosforsur, kulsur 

 eller svovlsur Kalk, eller i Huden, hvis Overflade man derved 

 har lært at kende hos nogle Hvaløgler, Hajer og Dinosaurier. 

 Det smukkeste Eksempel paa dette er vel den næsten fuldstæn- 

 digt bevarede Krop af en Trachodon, Skeanden mellem Kæmpe- 

 øglerne, som for et Par Aar siden blev funden i Amerika og 

 som vi i næste Afsnit skal vende tilbage til. Selve P'jerene af 

 Arc'hæopteryx er ikke bevarede, det er blot Aftrykket af dem i 

 Skiferen. — Men der kan ogsaa cirkulere vandige Opløsninger 



