25 



tindes mellem Skinneben 

 og Mellemlod ligger altsaa 

 i Virkeligheden midt i Fod- 

 roden. 



Den meget lille Hjærne 

 og de tvehule Hvirvler 

 hos Tandtærnen peger 

 stærkt mod lavere Former, 

 og hvis Hvirvlerne var 

 fundne sammen med Un- 

 derkæben alene , havde 

 man sikkert været nødt 

 til at anse dem for Kryb- 

 dyrrester. 



Efter det ovenfor an- 

 førte har vi ingen Van- 

 skelighed ved at forestille 

 os Tandtærnens Ydre, dens 

 Levemaade og hele Færd. 

 Den har bevæget sig som 

 en Tærne i Luften og paa 

 Vandet og har været i 

 Besiddelse af en ganske 

 overordentlig Udholden- 

 hed og Hurtighed i Flugten. 

 Den har rimeligvis i saa 

 Henseende været selv de 

 store, fiskende Flyveøgler 

 overlegen ogFugleklassens 



høje Udvikling i Kridttiden har muligvis bidraget til, at disse 

 allerede uddøde i denne Periode. 



1 det øvre Grønsand ved Cambridge har man fundet Knogler 

 af Enaliornis, der muligvis var beslægtet med de nordamerikanske 



Fig. 19. Hoire Tarsometatarsns af Tand- Tandfugle, men 



tærne Ichthyornis victor (M a r .s h) setforfra 



og bagfra. Man ser tydeligt, hvorledes den 



midterste Mellemfodsknogle ligger i For- 

 hold til de to ydre, idet den forneden gaar 



foran dem, medens dens øverste Ende viger 



tilhage, saa at den paa Tarsometatarsens 



Bagside er stærkt fremtrædende (nat. St.). 



Fig. 18. Bækkenhalvdel af Archæopteryx B, 

 Apatornis (Marsh) C, Tinamiis robiistus 

 (Marsh) D og Høne E; i Hoftehen (iliiim), 

 is Sædeben (iscbiiim), p Bæreknogle (piibis), 

 pr pe. Processus pectinealis. 



de fundne Knog- 

 ledele af dens 

 Baglemmer er 

 ikke tilstrække- 

 lige til nøjere at 

 bestemme dette. 



