43 



med et Plask fra sine BaglulTer og et Slag af den lange Hale- 

 finne forsvundet i Dybet. 



Søens natlige Fyrværkeri er slnkt. — 



Men Skrigene lyder endnu; de stiger og falder lig Bølgerne i 

 Havet; — det er, som om alle Helvedes x\ander havde sat hin- 

 anden Stævne paa denne øde Klippekyst. Naar vi vender Bhk- 

 ket østpaa , opdager vi nu , at Horisonten tegner sig mod en 

 svag, kold, irgrøn Lysning paa Himlen. Det ser ikke ud af ret 

 meget endnu, men de hæslige Toner, som stadig lyder, er dog 

 en Jubelfanfare, der hilser den gryende Dag. Snart stiger ogsaa 

 Morgendæmringen af Havet. Skæret fra Øst farves mer og mere 

 gulligt; et blegt Lys giver Form til bølgeslidte Klipper, der over- 

 alt dukker op af de vuggende Dønninger. Bagved disse rejser 

 sig større og mindre Øer med et Utal af Fjorde og Løb imellem, 

 store Skove af F'igen, Magnolie og Sassafras indhyller de længst 

 tilbageliggende; — mange Steder gaar Træerne helt ud til den 

 sandede Bred. De yderste Klipper og Skær er kun dækkede af 

 sparsomt Græs, mange er helt hvide af Fugleskarn og farves 

 med lette Rosatoner af den opgaaende Sols første Straaler. Lang- 

 somt og dovent glider de brede Dønninger ind mod Klippekysten. 

 Deres metalblanke Overflade genspejler Himmellysets Glans, og 

 som mørke Lynglimt krydser de mange Farver fra graa og 

 sortebrune Stenkolosser, graagrønne Marehal mstotter og dunkle 

 Skove henover det flydende Spejl. 



Men oppe paa Skærene er der forlængst blevet levende. 

 Mellem Græs og Tuer fører brede, glatslidte Stier ned til Vandet. 

 Et langt, spidst Næb viser sig mellem Straaene. En smidig 

 Slangehals følger efter, og denne gaar næsten umærkeligt over i 

 et stort torpedoformet Legeme, som langsomt skyder sig ned 

 ad Stien. Tilhøjre og venstre, ovenover, rundtom i alle Retninger 

 er der en Rutsjen og Gliden af store, trinde Kroppe; — de 

 hvidgule Buge skinner i Solskæret og blødt tegner sig lange, 

 smalle, brunlige Længdestriber langs Fuglenes Sider. Paa Ryg- 

 gen er Striberne bredere og næsten blaasorte, paa Hovedet for- 

 bundne med smaa Tværbaand, saa at der fremkommer lyse 

 Perlerader ned over Nakke og Hals. 



Med et svagt Plump glider Fuglene ned i Vandet; — vugget 

 af Dønningerne søger Flok efter Flok gennem Stræder og Ka- 

 naler mellem Klipperne ud mod det aabne Hav. Den ganske 

 vingeløse Krop ligger temmelig dybt i Vandet; af nogle ses kun 



