52 



Fig. 40. Tredje Hals- al den tredje begj-^nder at forme 

 hvirvel af Tandtærne. ^jg gf^gj. Bevægelserne op og ned. 



Ichthuornis, set forfra; /^ , j- rr« j 



., „ , „, ' Og at disse, gennem Iraadvævets 



2 Gange nat. Størrelse. ° ° 



Tryk, frembringer en Afslibning 



af øverste og nederste Kant, medens Sidekanterne springer mere 

 frem, har man ikke vanskeligt ved at forestille sig. Men derved 

 er netop frembragt den saddelformede Ledflade. Denne Udform- 

 ning forplanter sig da efterhaanden til de øvrige bevægelige 

 Hvirvler. 



Et andet meget vigtigt Punkt til Forstaaelsen af Fuglenes 

 Udvikling er Tænderne. De er mærkværdigt ensartede hos de 

 tre saa vel adskilte Fugletyper, kegleformede, spidse, glatte, let 

 sammentrykte, med en skarp Kant for og bag, og med tilbage- 

 bøjede Spidser. De er ganske ligedannede gennem hele Kæbens 

 Længde, de kan ikke inddeles i For-, Hjørne- og Kindtænder, 

 saaledes som hos Pattedyrene; der er heller ikke Tale om et 

 enkelt samlet Tandskifte fra Mælketænder til blivende, som hos 

 disse, men de skiftes uregelmæssigt hele Livet igennem ligesom 

 hos Krybdyrene. Det Helhedsbillede, man faar af dem, er, at 

 det er ægte Krybdyrlænder. 



De er anbragt i Kæben paa to forskellige Maader: Oldfugl og 

 Tandtærne har dem i vel adskilte Tandgruber; Kridtlom i en fælles 

 Fure. Der kan nu være Spørgsmaal om, hvilken af disse Former, 

 der er den oprindeligste, den mest primitive. Prof Marsh mener, 

 at Tandfuren er det, og han støtter sin Paastand derpaa, at Er- 

 statningstanden hos Kridtlom udvikler sig ved Siden af den 

 fungerende Tand, hvilket er et lavtstaaende Tegn. Men hele Kridt- 

 lom'ens øvrige Skelet tyder jo paa, at den har gennemgaaet en 

 meget lang Udvikling (Hvirvlerne), ja saa lang, at den er bleven 

 tilbagegaaende (Tab af Forlemmet); det lyder derfor ret usandsyn- 

 hgl, at den skulde have bibeholdt en endnu ældre Tandform end 

 selve Oldfuglen. For at kunne danne os en Mening om delte, maa 

 vi foretage en lille Udflugt helt ned gennem Hvirveldyrstammen. 



Tænder er oprindeligt forbenede H udvorter, altsaa en Over- 

 hudsdannelse, og hos de fleste Fisk fæstede til Kæberne ved 

 Bindevævstraade. Hos nogle Benfisk og Ganoider indtræder et 

 Samfæst mellem Tandroden og Kæben, fra hvilken en Ben- 

 sokkel vokser Tanden imøde. Undtagelsesvis findes Tænder i 

 særlige Gruber. Erslatningslanden udvikler sig ved Siden af den 

 gamle Tand. — Hos de saakaldte Urpadder, Stegokefalerne, der 



