57 



meget svag og lille, hos Claosanrus er den forsvunden. Ornitho- 

 lestes har ogsaa mistet fjerde Finger, og dens Haand er derved 

 kommen til at ligne Oldfuglens i en paafaldende Grad. Strudsen 

 har ligeledes tre Fingre, men disse er ikke mere frie og bevæge- 

 lige; de indesluttes i Vingehuden. Hos den flN'vende Fugl endelig 

 er Fingerleddenes Antal stærkt mindsket og Fingrene samvok- 

 sede. For Mellemhaandsknoglerne gælder et lignende Svind. 

 Haandroden er end- 

 nu mere forandret. "~'"™'""™""'''^^*^^''^^'°"^~''"~""' .^._=._^ 

 Vi har i vor Haand 

 8 Haandrodsknogler, 

 som er saaledes for- 

 bundne, at vi for- 

 maar at bevæge og 

 dreje Haanden i alle 

 Retninger. Men hvis 

 Fuglen havde det 

 samme,vildedenkun 

 være daarlig hjulpen : 

 Luftens Tryk vilde 

 dreje Vingespidsen 

 rundt og gøre Flugt 

 umulig. ToafPalæo- 

 hatterias proksimale 

 (kropnære) Haand- 

 rodsknogler genfin- 

 der vi baade hos 

 Struds og Ravn, men af de distale (kropfjærne) har den unge 

 Struds kun én tilbage, og hos Ravnen er den helt forsvunden, 

 d. V. s. den er fast samvokset med det øverste af Mellemhaanden, 

 saa at den ikke mere kan ses. Hvorledes Forholdet var hos 

 Oldfuglen fremgaar ikke tydeligt af Forsteningen. Fuglefostret 

 har Anlæg til (3 adskilte Haandrodsknogler. 



En anden Form af Særstræv kaldes progressiv, naar For- 

 øgelsen af Enkeltheder i Organet overgaar Formindskelsen. Saa- 

 ledes indeholder Hvaløglens Luffer baade et forøget Antal Fingre 

 og Fingerled, og Udviklingen af Flyveøglens Haand til Flyvered- 

 skab med sin uhyre Forlængelse af fjerde Finger maa vel ogsaa 

 nærmest kaldes progressiv (se Fig. o), skønt den er regressiv 

 m. H. t. Fingrenes Antal. 



F'ig. 44. Sekretær. Serpentarius secretarius, (Brehm). 



