59 



i sine Hovedtræk saaledes: Udviklingen kan ikke vende 

 om. Et ved regressiv Omdannelse forkrøblet Organ opnaar 

 aldrig mere sin tidligere Styrke; et Organ, som helt 

 er gaaet tabt, af Mangel paa Brug i Tidernes Løb, kan ikke 

 vokse ud igen. Men hvis der atter, under forandrede Livs- 

 betingelser, skulde blive Brug for det, saa vil en Erstatning 

 blive frembragt ved Omdannelse af et andet Organ. 



Nogle Eksempler kan bedst give den rette Forstaaelse af dette. 

 De ældste Fugle havde Tænder, men mistede dem efterhaan- 



Fig. 45. Forlemmets Udvikling 

 hos Hestens Stamme. 



den, da der ikke mere var Brug for dem, og Kæberne blev horn- 

 klædte. En Stormfugl fra Tertiærtiden, Odontopteryx toliapica 

 {Fig. 47) har aabenbart savnet dem, thi fra dens Kæberande ud- 

 viklede der sig tandlignende Spidser. Og se engang paa vor al- 

 mindelige Skallesluger, — den har faaet en Slags forlorne Tæn- 

 der af Horn som Erstatning for Fortidens ægte. 



Oldfuglen havde, som vi har set, en hel Snes Halehvirvler 

 og en fjer- eller bladformet Hale. Men dette maa i Udviklingens 

 Løb have vist sig at være ubekvemt; Hvirvlerne mindskedes 

 stærkt i Antal og Halen blev vifteformet. Nogle Fugle har dog 

 igen haft Brug for en lang Hale, men Halehvirvlerne kunde ikke 

 paany forøges; derfor maatte Fjerene forlænges i Stedet, naar 

 en Svæve- eller Drageflugt gjorde et saa langstrakt Styreredskab 

 nødvendigt. Saaledes er f Eks. den lange Hale hos Skade. Taarn- 

 falk og Glente fremkommen. 



Adskillige Pattedyrformer, som fra Jorden er gaaet i Træerne 

 og derved har ændret deres Fodskelet, er atter vendt om til et 



