88 



nogle af dem befinder sig paa saa farligt et Stadie, at hvert 

 dræbt Individ fremskynder Artens Udryddelse. Men jeg vil ikke 

 tale herom ; Spørgsmaalet om, hvilke Arter, der forsvinder hur- 

 tigst, forekommer mig underordnet; Hovedsagen er, at hele 

 Hovedmassen af Fugle formindskes med foruroligende Hast. 



Maaske har jeg Uret, men jeg anser Oologi for at være helt 

 blottet for videnskabelig Betydning. Den fortolker ingen Fæno- 

 mener og opstiller ingen Love, den oplyser os med andre Ord 

 ikke paa nogen Maade. Dog har jeg intet at bebrejde den Oolog, 

 som samler skønsomt med et bestemt Formaal, og som ærligt 

 forsøger at bearbejde sit Materiale. Derimod vil jeg føre en sta- 

 dig Kamp mod den Mand, der samler Æg uden andet bestemt 

 eller bevidst Formaal end at samle et Antal Objekter, hvis Be- 

 siddelse bringer ham Fornøjelse, en Fornøjelse, der er saa meget 

 større, hvis hans Naboer ikke har Mage til hans Skatte; den 

 Mængde, som ødelægges ved denne unyttige Havesyge, er en 

 Trusel mod Arternes Bestaaen ; hvis det var muligt at fremskaffe 

 tilstrækkelige Data til en tilnærmet Fastsættelse af Antallet af 

 saadanne Samlere og af Æg i deres Eje, vilde vi formentligt 

 naa til Tal, der vilde virke forvirrende ved deres Umaadelighed. 

 Som Eksempel paa, hvad Ægsamlere kan udrette i Arbejdet 

 paa Arternes Udryddelse, kan jeg nævne den kaliforniske Kondor 

 (Gymnogyps cali formanus). Denne Fugl er saa sjælden, at der, 

 saa vidt jeg ved, kun findes 41 Stykker af dens store blaahvide 

 Æg i Museer og Privatsamlinger. Arten har ikke nogen naturlig 

 Fjende og vilde derfor sandsynligvis kunne holde sig, hvis den 

 kunde være i Fred for Mennesket; men Æggene er stærkt efter- 

 spurgte af Samlere, og der betales høje Priser for dem; som 

 Følge deraf bliver der i hver Yngleperiode iværksat en Ransag- 

 ning af Bjærgene inden for det stærkt begrænsede Omraade, 

 hvor Fuglen yngler, og den pragtfulde Grib er sikker paa sin 

 hurtige Udryddelse. 



Videnskabelig Indsamling af Fugleskind i et bestemt Øjemed 

 har aldrig og vil aldrig i nævneværdig Grad formindske Antallet 

 af en Art. Derimod maa hensigtsløs Indsamling betragtes som 

 absolut forkastelig, og enhver, der har set lidt bag Kulisserne, 

 ved, at nogle Museer ophober Skind af visse Arter efter en 

 Maalestok, som nærmer sig det skandaløse. Intet Menneske er 

 berettiget til at tage Livet af en Fugl, undtagen han har et be- 

 grundet Haab om derved at berige vor Viden, og vor Viden be- 



