90 



De maa alle have bemærket en Aftagen i Antallet al" Svaler 

 og andre smaa Trækfugle i de senere Aar, og De kender utvivl- 

 somt alle Grunden til den foruroligende Aftagen af disse Land- 

 mændenes utrættelige smaa Venner. Jeg fremhæver dette for 

 at faa Lejlighed til at betone, at disse Trækfugle tilhører Verden 

 og ikke alene de latinske Folkeslag, gennem hvis Ilande de van- 

 drer, og dernæst for at gøre opmærksom paa, at hvis man ikke 

 snart stopper den kolossale Nedslagtning af vandrende Smaa- 

 fugle, vil den fortsatte Ødelæggelse have de sørgeligste Følger 

 for Nordeuropa, især for Tyskland. 



Jeg vil i denne Forbindelse fremhæve endnu et alvorligt 

 Spørgsmaal, nemlig Udførselen af levende Smaafugle fra Europa 

 til Amerika og Indførselen af levende Fugle til Europa fra Afrika. 

 Der ødelægges utroligt mange Fugle paa denne Maade, og hele 

 Sagen bør absolut tages op til Behandling snarest. 



Men jeg kan ikke yderligere lægge Beslag paa Deres Taal- 

 modighed. Til Slut maa jeg blot spørge — paa Grundlag af de 

 Kendsgerninger og Tal, som jeg har været i Stand til at forelægge 

 Dem — om det Tidspunkt nu ikke er kommet, hvor alle tæn- 

 kende Mennesker alvorligt maa overveje, hvad Menneskeslægten 

 har vundet ved den umaadelige Nedslagtning af disse smukke 

 og nyttige Skabninger, som er opelsket gennem Aartusinder. 



Vi har ingen Ret, hverken juridisk eller moralsk, til nu at 

 ødelægge Jordens Fugleliv eller til at tillade, at det bliver øde- 

 lagt. Fuglene er en Arv, som det er vor Pligt at efterlade til 

 dem, der kommer efter os, i saa god en Stand, som de natur- 

 lige Aarsager til Tilintetgørelse vil tillade. At gøre noget andet 

 er at undlade at opfylde en alvorlig Pligt. 



Jeg beder Dem nøje overveje Situationens Alvor og Nødven- 

 digheden af en øjeblikkelig og virkningsfuld Optræden. Hvis en 

 saadan Handling skal være virksom, maa det være en Overens- 

 komst mellem Jordens Nationer, men ikke i Form af en inter- 

 national Lov, der gælder ens for alle Arter: der er ikke Haab 

 om at opnaa en Overenskomst paa saadant Grundlag. Fugle, 

 der er nyttige i et Land, kan opfattes som skadelige i et andet, 

 især hvis de indføres der. Løsningen er da denne: Hvert Land 

 maa forbyde Udførsel af sit Lands Fugle, hvadenten det er 

 levende eller døde Fugle eller Skind eller Fjer af dem ; og sam- 

 tidig maa hvert Land forbyde Indførsel af Fugle fra andre Lande. 

 Hvis et Land ønsker at ødelægge sine egne Fugle, saa lad det 



