129 



Ogsaa Fregatfugle (Tachijpetes aquila) og Tropikfugle (Phaeton- 

 aethereiis og P. candidus) saa jeg af og til i Vinterens Løb, saa- 

 ledes i Midten af Februar over den store Bugt paa Nordsiden 

 af St. Thomas, hvor jeg i lang Tid havde Lejlighed til at be- 

 undre 8 Fregatfugles storartede Flyveevner. Men ogsaa Pelika- 

 nerne maatte jeg beundre den Dag. Inde i Bunden af Bugten, 

 hvor der næppe var 1 Meter Vand, stod Masser af »fry« (An- 

 sjoser, Sardinyngel og anden Fiskeyngel), og en Mængde Peli- 

 kaner styrtede sig Gang paa Gang ned i Vandet efter Fisken. 

 Pelikanens Bevægelser, naar den jager, minder meget om Suler- 

 nes; den hurtige Flugt standser pludselig, og i samme Øjeblik 

 ser man den store Fugl styrte sig ned med halvt udfoldede 

 Vinger og med det lange Næb pegende lodret nedad. Pelikanen 

 er hæslig og latterlig, naar man ser den paa nært Hold, især 

 hvis den sidder paa en Sten eller svømmer paa Vandet; men 

 det er et prægtigt Syn, naar den kredser og sejler højt oppe 

 med sine mægtige Vinger; da er Misforholdet mellem Kroppen 

 og det vældige Næb ikke saa iøjnefaldende, og man ser ikke 

 den grimme skaldede Nakke ; paa de store, brede Vinger svæver 

 den majestætisk over Vandet, ofte i betydelig Højde. 



De vestindiske Landfugle er det ikke min Agt at omtale her. 

 Dog kunde jeg have Lyst til at fortælle en enkelt lille Iagttagelse. 

 Jeg besøgte en Dag den lille kratbevoksede Tatch Key ved 

 Nordøst-Kysten af St. Thomas. Et Sted oppe paa Bjergsiden, et 

 aabent Sted i Buskene, stod et Træ med gulrøde Blomster med 

 langt Kronrør; de indeholdt en hel Del Honning. Jeg saa flere 

 Gange en Kolibri, en af de større Arter med pragtfulde grønne 

 og blaa Metalfarver og med et meget langt, buet Næb, svirre 

 foran Blomsterne og tage Honning paa den for Kolibrierne ejen- 

 dommelige Maade. Blomsterne besøgtes ogsaa nogle Gange af 

 den lille gulbugede Certhiola flaveola, kaldet Yellow-breast, der 

 er saa almindelig derovre. Ogsaa den har et spidst, buet og 

 temmelig langt Næb, omtrent som dens Slægtning, vor hjemlige 

 Træløber; det var dog ikke langt nok til at naa Honningen i 

 den gule Trompetblonist; den flækkede derfor ved et rask Snit 

 med Næbbet Blomstens Kronrør i den ene Side og stjal Hon- 

 ningen denne Vej. Adskillige af Blomsterne paa Træet viste sig 

 at være flækkede paa denne Maade. 



