135 



te ns en atter en Sangsvane — rimeligvis den samme — flyvende 

 over Søen. De følgende Dage spejdede jeg forgæves efter den. 



Mortensen fortalte mig om en Sangsvaneunge, som han 

 havde set for et Par Aar siden. Efter min Anmodning gav han 

 mig skriftlig følgende Beretning: 



»Jeg kan desværre ikke finde, at jeg har optegnet noget om 

 den Sangsvane. Det eneste, der staar fast, er, at jeg fra 

 Nybro mellem Viborg Nørre- og Søndersø havde set et Kuld 

 graa Knopsvaneunger, hvorimellem der var en graa Sangsvane- 

 unge, sammen med gamle Knopsvaner, i en Afstand af 10 — 15 

 Meter, baade med og uden Kikkert, flere Gange. 



Jeg tænker, det har været 1909 eller 1910; det forekommer 

 mig, at Sangsvaneungen holdt sig længst borte i Flokken fra 

 mig, at den var mere graa end de andre, der var ret brunlige, 

 og at Kuldet endnu ikke var flj'vedygtigt — men det kan jeg 

 desværre ikke sige bestemt.« 



Vi udspurgte sammen den Patient, Olsen, der fodrer Sva- 

 nerne (og Maagerne) og som interesserer sig meget for dem. 

 Han er ganske vist sindssyg, men da Hospitalets Overlæge, 

 Dr. Geill, mener, at han meget godt kan give en rigtig Beret- 

 ning om Svanerne, gengiver jeg den, dog uden at tillægge den 

 videre Betydning. Den gaar i Korthed ud paa følgende: i 

 Vinteren 1910 — 11 og 1911 — 12 var der en hvid Sangsvane 

 mellem de andre Svaner. I den første Vinter havde den en 

 daarligFod; den var en Dag paa Land og blev fodret; den aad 

 med Graadighed. Forrige Vinter var den syg, stod mest paa 

 Iskanten, var hadet af de andre Svaner og lod sig ikke fodre 

 som disse. Olsen havde hørt, at den var bleven skudt, men 

 vidste intet nærmere derom. 



Mortensen beklagede, at han i sin Tid kun gjorde svage 

 og resultatløse Forsøg paa at udrede Sangsvaneungens Historie. 

 — Den synes jo at være udruget sammen med et Kuld Knop- 

 svaneunger og at være ført af Plejemoderen sammen med dennes 

 egne Unger. Om dens første Vinter — medens den endnu var 

 graa — vides intet; maaske har den ukendt opholdt sig i Vi- 

 borg Søer. De følgende Somre har den maaske tilbragt i det 

 høje Nord og Vintrene paa Viborg Søer; det kan have været 

 den, som Olsen, Mortensen og jeg har set. Om en Kryds- 

 ning mellem de 2 Svanearter kan der næppe være Tale. At et 

 Sangsvaneæg, f. Eks. fra en zoologisk Have, ved Menneske- 



