151 



og Karakteren ligesaa, maaske var den lidt mindre befærdet. Her 

 saa vi en Flok Halemejser (Acredula caiidata) i Solsiden af et 

 Grankrat; hvor mange der var, var umuligt at afgøre, men der 

 var mange unge og gamle, ogsaa nogle andre Mejser, Sortmejse 

 og Sumpmejse (Pams palnstris) og Fuglekonger havde sluttet 

 sig til Flokken, men mest Halemejser. Overalt vrimlede de oppe 

 og nede fra Gren til Gren. Paa faa Alens Afstand kunde de 

 pludselig sidde stille og betragte os et Øjeblik for saa atter at 

 tage fat paa deres muntre Jagt. Flokken trak langsomt videre, 

 og vi gik en anden Vej. Der saa vi en lille Træløber (Certhia 

 familiaris) paa Bøgestammerne, og en Hare, der troede sig ube- 

 mærket, blev siddende ganske stille ikke 2 Skridt borte; næppe 

 var vi dog standsede, før den satte bortover, det bedste den 

 havde lært. 



Vi kom atter til et Grankrat, her saa vi 2 Spætmejser (Sitta 

 enropæa) og fik et Par Sortmejser paa særlig nært Hold. Den 

 store hvide Nakkeplet dominerede stærkt i de mørke Omgivel- 

 ser, særlig naar den lille Fugl hang under en Gren lidt oppe 

 og netop vendte Rygsiden til. 



I Farsø laa en halv Snes Ænder; de havde ikke bemærket 

 os og nød rigtig Solskinnet, pudsede sig og baskede med Vin- 

 gerne. Da vi gik videre frem, gled de langsomt hen over det 

 spejlblanke Vand med Kølvandet som en hvid Stribe efter sig. 

 De lettede og fløj bort; vi passerede Aalborgvejen og gik ind i 

 en Del af Skoven, som bar Vidnesbyrd om meget lidt Kultur. 

 Grene og Kviste dækkede Skovbunden, Stammer stod døde og 

 dækkede med Lav og Mos. Mørkt var der under de forkrøblede 

 Bøge, ikke meget Liv, ingen Vej eller Sti. Et Par Daadyr kom 

 intet anende ind imod os, men satte, da de opdagede os, i fuld 

 Fart ind i Skoven. Ned imod Engen ved Jagthuset blev der 

 lysere, her var ogsaa mere Liv. En Flok Solsorter fløj op fra 

 et Krat med Hindbærbuske. En Flagspætte fløj over til en 

 Klynge enligtstaaende Fyrretræer; heri var et Spættehuggested 

 med en stor Dynge Fyrrekogler under. En Mængde Graaænder 

 fløj op fra Søen midt i Engen, men intet nyt. Vejen, vi gik 

 hjem ad, var karakteristisk ved sine mange kæmpestore Myre- 

 tuer. I Udkanten ved Byen Rold var et Par Skovskader og 

 udenfor paa en Pløjemark en Flok Raager (Corviis fnigilegus) 

 med enkelte Krager iblandt. Paa Telefontraadene sad Gulspurv 



