170 



men pludseligt meldte Frosten sig, og Temperaturen sanl< ligesaa 

 langt under Nulpunktet, som den før var over. I de loregaaende 

 Dages milde Vejr havde der hyppigt været Strandskader, Stor- og 

 Smaaspover langs Stranden, og overalt saa man Ryler i Vandkanten. 

 Med den stærke Frost fulgte stærkt Snefald, og i Løbet af faa Dage 

 var Stranden opfyldt af stærk Skrueis, der laa tildækket af et tykt 

 Snelag. Mange af de Fugle, der ikke rettidig var fortrukket til mildere 

 Egne, bukkede under i dette Vejr, og en Mængde forskellige Fugle 

 blev i de Dage fundet dode af Kulden. Ikke alene Grønirisker, Vin- 

 drosler, Solsorter og Rødkælke, men ogsaa Vadefugle som Rødben, 

 Vandrikser og Rørhøns blev fundet i forfrossen Tilstand og desuden 

 i særlig Mængde Bekkasiner, Blishøns, Ryler og Selning'er. Tæt 

 omkring Husene samledes Stære, Vindrosler, Bogfinker og Solsorter 

 i stort Antal. Øens Jægere benyttede den gunstige Lejlighed til let- 

 tere at faa Vildt, og overalt lød Knalden af Bøsser, saaledes at en 

 Masse Ænder maatte lade Livet for Jægerens Bøsse. 



Mod Slutningen af Januar blev det nogle Dage let Tøvejr, men 

 allerede i de første Dage af Februar tog Frosten atter fat med for- 

 nyet Kraft, saaledes at Termometret paa enkelte Dage viste -i- 16" C. 

 Isen fra første Frostperiode var kun i ringe Grad smeltet, men paa 

 Grund af højere Vandstand sat langt op paa Forstranden, hvor den 

 laa ophobet i vældige, sammenskruede Masser. Da viste der sig et 

 saa rigt og interessant Fugleliv, som der kun sjældent kommer helt 

 ned til vore Breddegrader fra det høje Nord. Først og fremmest 

 var det den store Mængde Ænder, der gav Fuglelivet det nordiske 

 Præg. Ved Stranden fiskede store Skarer af Bjergænder, en Fugl, 

 som ellers aldrig viser sig ved Norderney og derfor var ukendt af 

 Jægerne. Sortanden trak uafbrudt i lange Rækker lavt over Vandet 

 og i mindre Antal Ederfugle, Hvinænder og Troldænder. Maagernes 

 Familie var repræsenteret paa den fyldigste Maade. Havmaager. 

 Hætte-, Storm- og tretaaede Maager tumlede sig over Bølgerne og 

 afsøgte ivrigt Stranden efter Føde. Svartbagen svævede i statelig 

 Flugt over de store Isflader, der ved Ebbetid førtes ud paa Havet. 

 Om Dagen strøg der jævnlig større og mindre Flokke Sangsvaner 

 over Øen. I ret stort Antal synes Selningen at have optraadt, idet 

 den saas flokkevis ved Stranden, hvor en Mængde af dem satte 

 Livet til. Ved Ebbetid krøb de sammen under det langs Stranden 

 af Riskviste dannede Fletværk for saa ved Flodtid ynkelig at drukne, 

 idet de var frosset fast til det fugtige Fletværk. 



Heldigvis indtraadte der efter forholdsvis kort Tid Tøvejr, og 

 den vedholdende sydlige Vind bragte hurtigt Isen langs Kysten til 

 Havs, og i Løbet af nogen Tid havde Hav og Strand det sædvanlige 

 Udseende. Da bemærkedes det — ligesom det iovrigt ogsaa syntes 

 at være Tilfældet herhjemme — at de tidligste Trækfugle indfandt 

 sig umiddelbart, efter at det milde Vejr var indtraadt. Om Natten 

 lød Præstekravens Fløjt i Luften, den 12 Febr. saas Lærker i store 

 Flokke og allerede den 13de hørtes Vibens karakteristiske Skrig 

 over Engene. p_ JESPERSEN. 



