173 



kom indenfor Synsvidde; men det førte som bekendt ikke til noget 

 Resultat. »En eneste Forsker, der gaar frem efter en bestemt Plan 

 og i klar Bevidsthed om, hvad der skal gøres, vil i kortere Tid naa 

 til langt større og frem for alt sikrere Resultater end tusinde Iagt- 

 tagere af den tidligere Slags, forudsat i det mindste, at han kan magte 

 Arbejdet, fra hvilket der ingen Afvigelser maa gives, hvis det skal 

 udføres paa en tilfredsstillende Maade«. — Det fundamentale for Mu- 

 ligheden af en Løsning af Problemet er imidlertid: Fremkomsten af 

 et eksakt lagttagelsesmateriale, og til dette kan enhver Ornitholog 

 bidrage sin bet3'dningsfulde Del, naar han modent vil overtænke: 

 »Hvad kan jeg med den Tid, jeg har til Raadighed, paa en eksakt 

 og grundig Maade yde, saaledes at det kan blive et virkeligt brug- 

 bart Stykke Arbejde i dette Programs Rammer?« Han vil da finde, 

 at han kan yde et saadant Stykke Arbejde, selv om det kun bliver 

 et Udsnit af det hele Stykke Arbejde, idet han muligvis kun kan 

 paatage sig at gøre Optegnelser om nogle ganske faa Arter, og det 

 vil altid være af Værdi for det samlede Materiale. 



Dr. Weigold slutter sin Afhandling, der vidner om stor Interesse 

 og Begejstring for Studiet af Fuglenes Træk, med at hævde, at Pro- 

 blemet ikke, som man atter og atter har paaståaet, er uløseligt, men 

 at det vil kunne løses, naar man med Energi og Grundighed gaar 

 frem efter den forelagte, eksakte Metode. p JESPERSEN. 



ANMELDELSER. 



AQUILA. 

 Bd. XIX. Red. af Otto Herman. 



(Budapest 1912.) 



Denne Aargang af »Aquila« indeholder særdeles interessante Be- 

 retninger om de Ringmærkninger, som den ungarske ornith. Central- 

 station i 1912 har ladet foretage i Fortsættelse af de foregaaende Aars 

 ihærdige Arbejde paa dette Omraade. Af de 5581 Fugle, som man 

 i 1912 har mærket i Ungarn, er 1042 Storke (Ciconia alba); de 

 foregaaende Aar er der ogsaa mærket et betydeligt Antal Storke, og 

 man har nu gennem Ringmærkningen faaet opklaret, at de i Europa 

 3'^nglende Storke overvintrer i Sydafrika. En derboende Mand Mr. A. 

 Haagner skriver om Storkens Ophold paa disse Egne; han op- 

 lyser, at der nu i Sydafrika er fremskaffet 55 Ringstorke, hvoraf 31 

 er mærkede i Ungarn og 24 af Vogelwarte Rossitten. Arten blev 

 tidligere betragtet som udelukkende Sommergæst^ i Sydafrika og er 

 det i det væsentlige endnu; dog er i de sidste 2-3 Aar flere og flere 

 forblevet der om Vinteren, og disse overvintrende Dyr antages at 

 være unge, ikke kønsmodne Fugle: Arten er aldrig fundet ynglende 

 der. Storkenes sporadiske Forekomst i Sydafrika syntes tidligere at 



^ Sommer = vor Vinter. 



