III 



Tid og Taalraod, og at han ikke straks lærer mange Fugle at kende, 

 men maa tage en eller nogle faa Arter for ad Gangen og først, naar 

 han er bleven fortrolig med med disse, bør give sig i Lag med nye 

 Arter. Har man en Have til Raadighed vil man have god Nytte 

 af at anlægge et Fodringssted med Drikke- og Badekar, som lokker 

 mange Fugle til, ligeledes kan man have megen Fornøjelse af at 

 opsætte Stære- og Mejsekasser; Foredragsholderen demonstrerede 

 en af ham opfunden Methode ved hvilken man ved Hjælp af et 

 Strubespejl og en elektrisk Lommelampe kan undersøge saadanne 

 Kasser og iagttage de deri rugende Fugle. 



Vil man iagttage Vadefugle, maa man benytte sig af andre Frem- 

 gangsmaader; ofte kan man med Held lokke dem til sig ved at efter- 

 ligne deres Stemme, eller man kan nærme sig dem krybende. Naar 

 man vil iagttage Fuglelivet i en Indsø, kan man ofte opnaa et godt 

 Resultat ved at krybe op i et Træ og sætte sig paa Vagt der. Naar 

 Iagttageren paa sine Udflugter ser Fugle, som han ikke kender, bør 

 han straks gøre omhyggelige Optegnelser om disse, og kan da, naar han 

 kommer hjem, søge at artsbestemme dem efter Bøger. Foredrags- 

 holderen fremviste nogle hertil egnede Værker som Kjærbøllings: 

 Skandinaviens Fugle, Salmonsens Lexicon, Naumanns: Naturge- 

 schichte der Vogel Mitteleuropas og forskellige andre større og mindre 

 engelske, tyske og norske Fuglebøger. A. C. 



NATURVIDENSKABENS FORPLIGTELSER. 



Hvor er det dog godt, at vi har et dansk videnskabeligt tidsskrift 

 om fugle, et dansk, saa vi ikke i den henseende skal gaa ind under 

 Tysklands eller Englands vinger, et videnskabeligt efter nutidens 

 fremgangsmaade, hvilende paa mange iagttagelser af mange og ikke 

 paa enkeltes begrænsede erfaringer, et virkelig videnskabeligt — 

 hvad er videnskab andet end paalidelighed i iagttagelser og stræben 

 mod ordnet oversigt over det indvundne paalidelige stof, saa det 

 bliver let tilgjængeligt. Det gjælder sandelig om, at dette tidsskrift 

 kan holde sig, det kan blive »en sten i muren, som hegner hendes 

 gaard«, for det er ikke blot Danmarks historie, men ogsaa Danmarks 

 naturhistorie, der skal bruges i folkerejsningens tjeneste. Hvor er 

 det dog langt bedre end den »naturhistorie« vi gamle fik, da vi var 

 drenge, noget om dyrenes benrade og tænder, om fuglenes næb og 

 klor. Ja det var ogsaa paalideligt og uhyre interessant — for læreren 

 og den eneste elev, han vandt derfor i mange aar, den allerflinkeste, 

 som blev professor i naturhistorie. Jo, for de to forstod at klæde 

 benradene paa i kjød og blod, men det gjorde de andre ikke og 

 følgen er, at kun én af tusinde i nutidens Danmark har en af kund- 

 skab støttet kjærlighed til vort fædrelands natur. Dyrenes liv og 

 færden, planternes udseende og voksested og blomstringstid, alle de 

 mange arters leven og voksen og færden, hvis resultant er Danmark 

 i vinter og Danmark i vaar, Danmark i sommer og Danmark i høst. 



