IX 



FORENINGSMEDDELELSER. 



MØDE I D. O. F. 



Onsdag den 19. Februar holdt D. o. F. Møde i Wittmacks Lokale. 

 Tilstrømningen var saa stor som ingensinde for, idet ikke mindre 

 end 68 Medlemmer havde givet Møde. 



Pastor Barfod fortalte dels om ornithologiske Oplevelser i Østrig, 

 dels om forskellige Iagttagelser fra Fuglelivet i og ved Hjørlunde 

 Præstegaard. 



Foredragsholderen havde opholdt sig nogle Uger i Forsommeren 

 1912 i Måhren og berettede om de Fugle, der i særlig Grad var 

 fremtrædende og ejendommelige for det besøgte Distrikt. Naturen 

 dernede havde nærmest virket som en Skuffelse, idet der fandtes 

 forstmæssig drevne Skove, hvorfra alle Rovfugle saa godt som fuld- 

 stændig var fordrevne, hvorimod der var et Utal af Agerhøns, Fa- 

 saner og Urhøns. Turtelduen var den almindelige Due, og Krage- 

 fuglene var repræsenteret af Sortkrage og Raage. Af Smaafugle 

 fremhævedes Hortulanen, der var almindelig ynglende. Rødstjert, 

 Flodsanger, Sydlig Nattergal og Rosenbrystet Tornskade (Lanius minorj. 

 Vendehalsen fandtes i stor Mængde i de mange Blommetræer, der 

 fandtes overalt paa Markerne og Guldpirolen hørtes overalt. Endelig 

 var Hvidhalset Fluesnapper (Mascicapa atricapilla var. collaris) almin- 

 delig. I en lille Skov med unge Ege paa en halv Snes Tdr. Land 

 fandtes saaledes 9 Reder af denne Fugl. 



Foredragsholderen gik derefter over til at fortælle om Fuglelivet 

 i Hjørlunde Præstegaardshave og paa den tilstødende Kirkegaard, 

 ialt c. 1^/2 ha Land. Der var i Aarenes Løb ialt fundet 29 ynglende 

 Arter, og adskillige Gange var der til de forskellige Redefund knyttet 

 interessante Ejendommeligheder. En Nattergal havde saaledes an- 

 bragt sin Rede c. 2 m over Jorden oppe i en gammel Lind. Skov- 

 duen ynglede i 5 Aar i samme Rede og lagde for hvert Aar et friskt 

 Underlag i Reden, saaledes at denne til sidst naaede en Højde paa 

 c. 30 cm. Desuden nævntes forskellige ejendommelige Ynglepladser 

 for Gærdesmutte, Musvit og Solsort. Forrige Vinter havde Haven 

 Besøg af en Tengmalms Ugle og 31 Juli 1912 opholdt en Guldpirol 

 sig i Haven. Fuglenes værste Fjender var Kattene, idet disse øde- 

 lagde alle Smaafuglenes Reder i Haven, hvorfor Taleren paa det 

 ivrigste efterstræbte dem og fremhævede stærkt det oprørende i, at 

 Idyllen skulde ødelægges af de hærgende Katte. 



Foredraget gav Anledning til nogen Diskussion angaaende Spørgs- 

 maalet, hvorledes Musvitunger, der er udrugede nede i en Pumpe, 

 kommer op fra den 1 m nede i Pumpen anbragte Rede. Adskillige 

 havde Ordet i den Anledning, og der fremførtes en Del Iagttagelser 

 vedrørende andre Fugle til Belysning af Spørgsmaalet. E. Lehn 

 Schiøler berettede om en amerikansk Slægtning af Hvinanden, 

 Dyrlæge Roar Christensen om Sumpmejse, stud. mag. Hagerup 

 om Gravanden, Konservator Manniche fremhævede det uforstaaelige 



